8 
Cellernes længde og form er omtrent overensstemmende 
med længden og formen af de overhudsceller , der ligger på 
samme højde, blot mere rummelige. Også cellevæggenes 
tykkelseforliold er nogenlunde tilsvarende , kun forskellig ved 
følgende: grundvævets fortykkede cellevægge har store, ejen- 
dommelige porekanaler, der, sete forfra, viser sig som tver- 
spalter; endvidere bliver i fnokkens nederste grund kun en- 
kelte af grundvævets celler meget stærkt fortykkede, nemlig 
kun de, der ligger på den side af fnokken, der vender udad. 
Ved frugtmodningen, når fnokkens cellevægge fortørres, vil 
dette væv af korte meget tykvæggede celler i den ydre side 
af fnokgrunden trække sig stærkere sammen end de svagere 
fortykkede celler i den indadvendte side; herved bevirkes, at 
fnokstrålen ved sin grund bøjer sig udad. Endnu mærker vi 
os de i cellevæggene dannede intercellularrum. Karbundtet 
dannes af meget smalle og — i fornold til bredden — meget 
lange celler med tynde vægge uden porekanaler eller inter- 
cellularrum. Nedadtil aftager de i længde, men tyndvæggede 
er de også her. De korte vægge er som ved de to fore- 
gående celleformer tilnærmelsesvis horizontale. Denne celle- 
form ligner den, man andetsteds har benævnt : cambiform. 
Af det hidtil udviklede kan vi uddrage følgende resul- 
tater : 
1. Den enkelte fnokstråle*) er sammensat af 3 bestanddele^ 
der hver har sine ejendommelige karakterer: 
a. En ydre omsluttende kappe (overhud), dannet af et 
enkelt lag celler, der delér sig ved radialt stillede 
vægge, så at det af dem dannede væv altid kun 
udvider sig efter fladen. 
Et indre omsluttende væv (grundvæv) med rumme- 
lige, uregelmæssig ordnede celler, der deler sig både 
radialt og tangentialt, samt hvis vægge i udviklet 
tilstand besidder intercellularrum og porekanaler, 
y. Et indre, næsten centralt væv (karbundt), hvis meget 
') strængt taget dog kun den nederste del af fnokken. 
