5 
tversnittets omrids fra kredsformigt blevet ovalt, og dette 
således, at den ene af de to længste sider vender indad 
mod kronen, den anden selvfølgelig den modsatte vej. 
Den midterste af disse tre rækkestillede celler deler sig 
nu ved en væg, der går i retning af tversnittets længde- 
axe (fig. 4); vi har da udaf den første oprindelige celle 
fået dannet fire andre, regelmæssig stillede celler. Disse 
første delinger genfindes nøjagtig ens i alle fnokstråler. 
De fire celler (fig. 4, a, b, c og d) viser imidlertid under 
deres følgende udvikling et forskelligt forhold: 
*) a, b og c deler sig først ved vægge, der står lodrette på 
tversnittets længdeaxe , senere også ved vægge, der går 
i retning af længdeaxen (fig. 6 og 8); a og b er næsten 
altid videre fremme med deres delinger end c (fig. 6, 7 
og 8) ; — fremdeles gælder det som en almindelig regel, 
at delingsprocessen i disse celler (a, b og c) foregår — 
navnlig i begyndelsen — forholdsvis langsomt, mens der- 
imod cellerne efter delingen hurtig voxer ud til en tem- 
melig betydelig størrelse, hvorfor da også det af dem 
dannede væv bliver storcellet. Ved disse tre cellers (a, 
b, c) fortsatte virksomhed dannes efterhånden den hele 
parenkymmasse, der i fig. 9 er betegnet ved A, B og C. 
(Nærmere om udviklingen af cellerne a og b se IL 4). 
**) Cellen d fig. 4 viser derimod et helt andet forhold. Sæd- 
vanlig begynder den sine delinger før de 3 naboceller 
(fig. 5) , undertiden endog meget før (fig. 10) ; det om- 
vendte finder meget sjeldent sted. Endvidere er det 
karakteristisk, at denne celles delinger følger forholdsvis 
hurtig efter hverandre. De nye vægges stilling synes 
her ikke bestemt ved nogen aldeles fast regel (sammen- 
lign f. ex. fig. 6 og fig. 10). De nydannede celler ud- 
vider sig ikke efter delingen, undtagen netop de aller- 
nederste, der udvikles til — almindelig dog temmelig 
små — parenkymceller (fig. 9 p), mens det øvre små- 
cellede væv danner karbundtet (fig. 9 D). Altså: cellen 
