82 
gerne, udvikles ved 1 række randceller af 1ste eller 
2den grad. 
3. Randlinien kan gå over fra højere til lavere udviklings- 
form, en overgang, der nærmere er bestemt derved, at 
randcellen går over fra højere til lavere grad. Også det 
apicale væxtpunkt kan gå over fra højere til lavere ud- 
viklingsform, uden at jeg dog her kan gøre nøje rede for 
overgangene. 
4. Ved hine overgange reduceres bladets endophyl (navnlig 
pleroraet); denne reduction begynder ved bladets peri- 
feri (dels apicalt, dels lateralt) og skrider derfra indad 
og nedad. Reductionen er = nul i de kurvdækblade, 
der er nærmest ved løvbladene, kraftigst i de inderste 
kurvdækblade. 
5. Spidsen af de inderste kurvdækblade har en bygning og 
udvikling, der i alle væsentlige henseender er analog 
med udviklingen af bægeret hos Cirsimn, endog i den 
grad, at udv. følger det samme celledelingsschema, lige- 
som og den samme celle (d fig. 4^, der i bægeret ud- 
vikler karbundtet, her danner et rudimentært karbundt. 
Hvad her er fremsat om kurvdækbladene hos Cirshim 
arvense, kan iagttages væsentlig tilsvarende i kurvdækbla- 
dene hos alle Compositeer; specielt skal jeg nævne: Cardnvs, 
Silybum , Gnaphalium, Antennaria , Uieracivm, Cineraria. 
Hos nogle af disse går reductionen af endophyllet endnu vi- 
dere end hos Cirsium, f. ex. hos Gnaphalium og Antennaria, 
hos hvilke endophyllet i de indre kurvdækblade indskrænkes til 
en ren ubetydeligbed. Endelig viser anatomisk undersøgelse af 
avnerne hos forskellige kurvbblomster, at reductionen af en- 
dophyllet her tiltager gradvis; svagest er endophyllet i de 
hår og børsteformige avner f. ex. hos Cirsium, i hvis avner 
endophyllets udvikling står på et trin , der omtrent svarer 
til udviklingen af endophyllet i bægeret hos Tussilago, Aster 
og nærstående slægter. Dog — da mine undersøgelser her 
