102 
nios og Hansteins forøvrigt smukke undersøgelser havde 
ført, manglede sand forståelse (cfr. Pringsheim!). 
Da vi imidlertid nu har set, at skranken mellem et organ, 
hvis væxtpunkt alene dannes af et solidt væv (1 topcelle) og 
et organ, hvis væxtp. dannes af et solidt vsev , omsluttet af 
1 kappe (2 topceller) ikke er større end den skranke, der 
er mellem 2 organer, hvis væxtpunkter besidder et forskel- 
ligt antal kapper*), og da vi endvidere nu ser, at der er 
en naturlig forbindelse mellem de forskellige væxt- 
punktformer, forekommer det mig, at gåden er løst. 
Det er mig en tilfredsstillelse på en måde at kunne give 
alle ret; thi mens jeg på den ene side — såvidt mine iagt- 
tagelser når — i alt væsentligt må bekræfte rigtigheden af 
Sanios og Hansteins undersøgelser samt deres tvdninger, 
må jeg på den anden side hævde gyldigheden af Nagelis og 
Hofmeisters anskuelser om udviklingsenheden mellem pha- 
nerogamer og kryptogamer, phyllom, trichom, caulom osv., 
hævde det berettigede i Pringsheims protest, endelig tage 
hatten af for den skarpsindige Sachs, der ikke vilde op- 
give troen på, at det jo nok skulde vise sig, at den modsi- 
gelse, der ved Sanios og Hansteins undersøgelser var ind- 
ført i videnskaben, kun var en tilsyneladende modsigelse-). 
2. 
Idet vi betragte de elementer, der sammensætter væxt- 
punktet eller væxtlinien, møder os kun 2 væsentlig forskel- 
lige vævsystemer: a) et vævsystem, der udskilles af væxt- 
punktet eller væxtlinien som et solidt vævsyst., b) et vævsystem, 
der udskilles af væxtp. eller væxtlin. som et kappeformigt 
vævsyst. Før jeg slår begreberne fast, skal jeg imidlertid un- 
dersøge, hvorvidt det er rigtigt (som Hanstein har gjort) at 
optage i begrebsbestemmelsen karakterer, hentede fra de en- 
^) Her er det aldrig faldet nogen ind at sætte nogen skranke! 
2) Cfr. endvidere Darwins anskuelser om udviklingsenheden („On the ori- 
gin of species'', overført på dansk — „Naturlivets Grundlove" — af J. 
P. Jacobsen). 
