103 
kelte vævsystemers uddannelse ved intercalær væxt. Vi skal 
her navnlig betragte løvbladet hos nogle phanerogamer og 
højere kryptogamer. 
a. Hos Uumex dannes løvbladets væxtpunkt og væxtlinie 
af et indre solidt væv, omsluttet af 2 kapper; yderste 
kappe danner, idet den kun deler sig radialt, overhuden ; 
inderste kappe deler sig såvel radialt som — gentagne 
gange — tangentialt og danner således bladets øvre og 
nedre grundvæv; det indre solide væv udvikler — ved 
livlige radiale og tangentiale delinger — karbundtsyste- 
met og det mellemliggende grundvæv. Begonia Dregei : 
Løvbladets væxtpunkt og væxtlinie består af et indre 
solidt væv, omsluttet af 1 kappe; denne sidste danner 
overhuden, mens det indre solide væv danner såvel 
karbundtsystemet som alt bladets grundvæv. Bregne- 
bladet: Væxtpunktet og væxtlinien dannes alene af et 
solidt væv, der udvikler såvel bladets overhud som bla- 
dets grundvæv og karbundtsystem. 
b. Man angiver, at epidermis hos Peperomia blanda og 
nogle Begoniaceer består af 2 cellelag*). Dette er urig- 
tigt eller i alt fald mindre korrekt. Jeg har tidligere 
hos Begonia fuchsioides påvist udviklingen af væxtpunk- 
tets og væxtliniens eneste omsluttende kappe ; vi så, 
hvorledes denne delte sig i 2 cellelag, et øvre og et 
nedre. Hos andre Begoniaceer, fremdeles hos nogle 
Gesneriaceer og Piperaceer^) vil det nedre cellelag (der 
også var dannet af den omsluttende kappe) vedblive at 
dele sig tangentialt, endog i den grad, at det hele væv, 
der udvikles af hin enkelte kappe, danner den langt 
overvejende del af hele bladets masse. Dette er således 
tilfældet hos Begonia peltata, B. hydrocotylifolia, *Pepe- 
romia blanda, P. magno! iæ folia og flere nærstående arter; 
hos de sidste vil det hele af hin kappe (dermatogen 
M Sachs: Lehrbuch, 2ter Auflage, pg. 79. 
^) cfr. Hofmeister: Handbuch. 1 Bd. pg. 416, 
