115 
Fnokken hos Cirsium arvense: Vi træffer en plante 
som Cirsium ar trense, søger efter bægeret og finder a) på 
bægerets plads en samling organer, der b) er ordnede i 
temmelig regelmæssige kranse, stillede sy metrisk i forhold 
til blomsteraxen ; organer, der c) udvikles omtrent samtidig 
med støvdragerne, og hvis d ) anatomiske udvikling 
i alle henseender (topvæxt, randvæxt, intercalær væxt) gen- 
giver udviklingen af et almindeligt phanerogamblad , ja som 
endog udvikler et karbundt, der vel under normale forhold 
kun dannes af cambiform , men som, når udviklingen blot 
føres et lille skridt videre, kan danne spiralkar'); organer, 
der e) i alle henseender indordner «ig på naturlig måde i den 
hele række af bladformationer (nedreblade, løvblade, kurv- 
dækblade o. s. v.). Jeg ser da ingen fornuftig grund til ikke 
at slutte : fnokken hos Cirsium arvtnse er en bladdannelse, 
et virkeligt bæger; eller vil man måske forlange mere af bæ- 
geret end af de andre bladformationer ? 
Idet vi nu går ned fra slægt til slægt, til vi når Cine- 
^aria^ bliver bestemmelsens sikkerhed ikke rokket, men netop 
bestyrket; thi vel bliver bægerbladets udviklingsgrad lavere, 
vel bliver bladet efterhånden forsynet med et stedse stigende 
antal hårformige flige (bladflige, trichomer eller hvad man nu 
helst vil); men, idet vi tinder den mest gradvise overgang og 
sammenholder dette med, hvad der er udviklet i 1ste afsnit, 
III. bliver følgende os klart: a) fnokken hos (Hneraria må 
nødvendigvis have den samme morfologiske værdi som fnok- 
ken hos Cirsium arvense; b) fnokken hos kurvblomsterne 
undergår denne gradvise forvandling i et bestemt og fornuftigt 
formåls tjeneste. Ligeså urigtigt det vilde være at sætte 
fnokken hos OmmrW« netop som det sidste led i overgangs- 
rækken, ligeså urigtigt vilde det være at opfatte fnokken hos 
Cirsium netop som det første led i rækken; med andre ord: 
vi berettiges til at udtale os således : ved overgangsrækkens 
Man har endnu ikke truffet trichomer, der udvikler karbundt, salidt som 
-^tri*homer, der voxer ved en sådan regelmæssig randlinie som h«r; dog 
kan disse karakterer selvfølgelig ikke sætte nogen absolut grænse. 
8* 
