267 
enkelte arter have vist sig at være mere, andre mindre al- 
mindelige, end jeg fra først af havde antaget. Det er derfor 
sandsynligt, at fortegnelsen over sydvestsjællandske planter 
om få år vil være noget forøget, og det her givne billede af 
egnen noget modificeret, men i det væsentligste antager jeg 
dog, at det vil være overensstemmende med virkeligheden. 
Den her omhandlede egn er i flere henseender forskellig 
fra andre egne af øen navnlig på dens østside. Størst træ- 
der dog vistnok forskellen frem ved en sammenligning med 
øens nordostlige del (Nordostsjælland) med sine klitter, flyve- 
sandsstrækninger, hedepartier, lyng-. Sphagnum- og hænge- 
sæks-moser, sine bakkede egne og talrige indsøer. Vel er 
Sydvestsjælland hverken flad eller ensformig, tvært imod findes 
her mange smukke partier, men hedevegetationen er dog her 
tilbagetrængt, bakkerne ere i reglen mindre høje, mere af- 
rundede og som oftest mere isolerede; om klitter og flyve- 
sandsstrækninger kan her intetsteds være tale; kun på vest- 
siden af de to små øer, Aggersø og Omø ses en rigtig 
sandet strandbred; de få og små sandede kystpartier, således 
som de findes ved Bisserup, Halskov og ved udløbet af bægge 
de større åer ( Suså og Næsby - å ) skylde ikke bølgeslaget 
fra det åbne hav, men strømforhold og åernes udløb deres 
tilværelse. Egnen har ikke en eneste rigtig hængesæksmose, 
og kun nogle små lyng- og Sphagnum-moser findes spredte i 
det nordostlige hjørne, hvor også alle egnens (3) indsøer ere 
samlede. Derimod er Sydvestsjælland forholdsvis rig på min- 
dre — som oftest fladvandede — og ud mod havet næsten 
lukkede bugter, ligesom strandengene her spille en langt større 
rolle i henseende til vegetationen i sin helhed end tilfældet 
er i Nordostsjælland. 
Som følge af den her fremhævede forskel bliver det let 
forklarligt, at Nordostsjælland har mange planter, navnlig hen- 
hørende til hængesæksmose — hedemose — hede- og klit- 
vegetationen, som enten ganske mangle i Sydvestsjælland eller 
