(13) 
stemme overens med vor forfatter i omfanget af arten , d. v. s. fuld- 
stændig henføre alle de samme former til den omhandlede art og 
give den samme diagnose. Denne regel kunne vi ingenlunde billige, 
idet dens konsekvenser let ville blive , at enhver forfatter føjer sit 
eget navn til altfor mange arts- og varietetsnavne, når han blot 
finder , at han har opfattet begrænsningen lidt anderledes end hans 
forgænger. 
I indledningen karakteriseres Laverne som celleplanter 
med gonidiebæ rende løv og med sporer som opstå ved 
fri c e 11 e d a nn el s e og gemmes i sporesække. Ved under- 
søgelsen af lavernes stilling til andre planter kommer forfatteren 
lejlighedsvis til at omtale plantesystemet i sin helhed, og anker over 
hovedinddelingen i Fanerogamer og Kryptogamer, idet de sidste må 
deles i flere grupper, hver især sideordnede med Fanerogamerne. 
Ligeledes vil forfatteren have udskudt de klasser, som kaldes alger 
og svampe, men overlader i øvrigt til andre at udføre den fornødne 
nye inddeling. Skønt forfatteren anerkender den allerede af Schleiden 
udtalte tanke at forene AscO))njcetes med LicJiencs til een klasse, 
som vel måtte kaldes Asco]>]iyt((, der meget skarpt kunde adskilles 
fra alle andre planter ved sine ejendommelige formcrirgsorganer. så 
har han dog ikke bragt den til udførelse, men han har i det hele 
holdt sig til det traditionelle begreb om Laver. Ved sondringen mellem 
Liclienes og Åsconiycetes kommer forfatteren til det resultat, at 
det eneste kendetegn mellem dem består i nærværelsen eller man- 
gelen af gonidier. Hvor vidt dette middel til adskillelse er benyttet 
konsekvent, kan ikke ses af det hidtil udkomne afsnit, hvor kun de 
så kaldte højere eller fuldkomnere Laver ere beskrevne, og hvor der 
altså ikke endnu kan være tale om tvivl. Derimod mener forfatteren 
vistnok med ret^e, at hymeniets farvning med jodopløsning ikke af- 
giver noget tilstrækkeligt kriterium til at adskille Laver og Svampe ; 
ti vel farves det hos de første oftest blåt eller vinrødt, hos de sidste 
brungult, men det omvendte er ikke sjælden tilfældet hos arter, der 
utvivlsomt i følge alle andre kendetegn bestemt må henføres til en 
af de nævnte grupper. Ikke heller kan tilstedeværelsen eller man- 
gelen af krystaller af oxalsur kalk være afgørende, thi på den ene 
side findes de ikke hos alle Laver, og på den anden side ere de 
fundne hos forskellige Bægersvampe, som dog ingen af den grund 
har villet henregne til Laverne. 
I indledningen omtales og gendrives også den af Schwendener 
hævdede hypothèse , at Laverne ikke ere selvstændige vegetabilier, 
men et højst mærkeligt komplex af ufuldstændige Alger 
(gonidier) og parasitiske Svampe hQnYndvenåe i\\ Ascomycetes. 
— Den nævnte theories sandhed er allerede bleven stærkt bestridt af 
nutidens største lichenolog Nylander, den er næppe antagen af nogen, 
der særlig har beskæftiget sig med laverne, og vor forfatter søger 
at^slå den aldeles til jorden ved en række af skarpsindige betragt- 
ninger. Da gonidierne ere indesluttede til alle sider af Lavernes 
