24 
Også Lind (2'ilia intermedia og T. parvifolia) lindes ofte i 
haver og alleer; omkring København tillige T. grandi folia. 
M\m (JJlmus monluna og V. campestrifi) hører til de almin- 
deligere plantede træer, hvorimod F. efj'usa er sjælden. 
Hestekastanie er hyppig. Af Pile plantes til læ og 
hegn en hel del arter, hvilke, ordnede efter hyppigheden, ere: 
Salix viridis, S. lanceolata, S. allm, S. fragil is ^ S. viminalis^ 
S. purpurea, S. aniygdalina , S. nndulata og acutifolia; 
de 3 sidste ere sjældne. Nåletræer, plantes af og til i 
større anlæg; både den almindelige Gran, Ædelgran, Fyr, 
Weymouthsfyr og Lærk; i haver tillige (skønt sjæl- 
den) Thuja occidentalis og Taxus Ixiccala. Bøg og Eg yn- 
des ikke meget i haver og alleer; derimod er Hassel al- 
mindelig som hegnplante, og Birk ses af og til. Ask er 
ikke så almindelig nu, som den har været tidligere, vistnok 
fordi dens vidt krybende rødder ødelægge al anden vegetation 
i nærheden. Liguster benyttes til levende hegn; ligeledes 
Bukke torn; UerUeris er derimod sjælden, måske som følge 
af forsætlig udryddelse i anledning af dens nu anerkendte 
skadelige indvirkning på kornmarkerne. Hvidtorn er deri- 
mod almindelig, og en fortræffelig hegnplante. Røn ses 
sjældnere (foruden Sorbus aucuparia kan stundom træffes 
S, Scandica og S. Fennica). Blomme og Slåen findes hist 
og her på gærder. Af Løn - slægten dyrkes mest Acer Pseu- 
doplatanus, sjældnere A. platanoides. 
2. De vildt voksende planter. Vi betragte disse efter 
deres forekomst på efternævnte forskellige lokaliteter : byerne, 
markerne, overdrevene (udyrkede bakker), skovene, 
engene, moserne, søerne (og åerne) og strand- 
bredderne, 
a. Ikke få planter ere her, som andetsteds, mere eller 
mindre bundne til byerne, som gadeplanter, forvildede have- 
planter og ruderatplanter. De må da vistnok betragtes som 
indvandrede i en tidligere tid, vel omtrent samtidig med de 
ved agerdyrkningen indførte mark-ukrudsplanter. Således er 
Hordeum murinum hyppig ved mange byer, f. eks. omkring 
