175 
skal jeg endnu anføre, hvad der er mig bekendt derom fra 
andre steder i landet. På det kgl. bibliotek findes i den 
Kallske håndskriftsamling en beskrivelse af Anholt fra 1742 
af sognepræsten F. V. Daun, hvori det hedder: »)På landets 
østre side har omtrent for 100 år siden været en skøn skov, 
bestående af en temmelig mængde Palmetræer [Salix caprea] 
foruden Hessel og endel Fyr, hvoraf end ses grene og stærke 
rødder, men som fyret ved samme blev holdt ved lige, er 
den ej alene bleven ganske medtaget, men endog i fejde-tider 
i mangel af tilførsel eller vedbørlig tilsyn, rødderne tilsidst 
opgravne , som har forårsaget ovenraeldte bedrøvelige sand- 
flugt og flyvesand«. I en anden beskrivelse, som findes 
sammesteds læses: »Efter de gamles fortællelse har der i 
fordums tid været en stor fyrreskov med overflødig græs be- 
groet, hvilken fyrforvalteren lod athugge og deraf betjænte sig 
til fyret«. 1801 fortæller L. Bynch i tidsskriftet Iris og Hebe 
4 b. Om Anholts naturlige Beskaff'enhed s. 8- 9: Øens skov 
har bestået af Fyr, Gran og Enebærtræer. Omendskønt vel 
tiden har bortført de fleste spor af denne, så ere dog hele 
strækninger af stubbene tilbage. Den del af stubbene oven- 
for jorden var forrådnet, men neden samme stode rødderne 
saa friske, som om skoven samme dag var faldet«. Disse 
fede fyrrerødder bringe nu i forbindelse med nogle »stenovne« 
den livlige forfatter på den formodning, at det har været tjære- 
brænding, som har ødelagt fyrreskoven ; men dette er hans egen 
gisning. Ligesom på Lesø findes eller fandtes fyrrerødderne 
i sandstrækningerne. Fyrreskoven på Anholt er sikkert nok 
tidligere udryddet end på Lesø, da der i beskrivelsen fra 
1742 ikke omtales levende rester af den. 
I Aagaards Beskrivelse over Torning Lehn 1815 hedder det 
s. 299 under beskrivelsen af Spandet sogn: »For 50 år eller noget 
længere siden var i sognet sønden og østen for Fjersted en god 
skov af Eg, Bøg, Fyr og flere slags træer, men nu ere levningerne 
af samme forvandlede til krat«. Fyrrelævningerne beskrives 
ikke nærmere ; dog er det næppe ganske tilfældigt at forfatteren 
just nævner Fyr, da han om Brandrup sogn siger, at der for 
