229 
land — i Helle- sø og Saxifraga Hirculus samt Drosera lon- 
gifolia med var. ohovata mellem Stubbegårds-sø og Flynder- 
søen (n. for Hjelm-mølle). 
Øst for søen breder sig en af egnens største og dårligste 
hedestrækninger: Hjelm-hede, der ikke bidrager til at oplive 
landskabet, som her har en noget vild og trist karakter. — 
En beskrivelse af hedernes udseende med hensyn til de plan- 
ter, der danne den væsentligste del af plantedækket: Lyng, 
Blåbær, Tyttebær og »Suotbær« — som Emjïefrum her kal- 
des efter frugtens sorte farve — er så ofte givet selv af ikke 
botanikere, at den her må synes overflødig. Til disse al- 
mindelige planter kunde dog endnu føjes Airopsis præcox og 
raryophyllea y Corynephorus , Agrostis canina, Scirpus cæspi- 
tostiSf Carex pllullfera, Hieracium Gothicum, Arnica, Hadiola, 
Euphrasia, Genista o. m. fl. ArctostaphyJos synes at fore- 
trække den dårligste jordbund og er derfor kun hyppig på de 
dårligste heder. Den her meget almindelige Filago miiiima 
må vel også rettest henregnes til hedeplanterne ; Campanula 
rotundifolia og Jasione montana er såvel hyppig på hederne 
som på tørre marker, også Plantago maritima træffer man 
af og til mellem lyngen, men dog hyppigere ved vejene. 
Triodia decumhens , en af hedernes almindeligere græsarter, 
synes at kunne trives på enhver jordbund. Vicia Orohus og 
Juncus capitatus søgtes forgæves på hederne; ligeledes sav- 
nedes Pulsatil/a, Heliatithemum , Viscaria, Hypericum humi- 
fusum og Spiræa fiUpenduki på bakker og tørre marker, hvor 
derimod Armeria vidgaris, Corynephorus, Airopsis og Orni- 
thopus ere almindelige. 
Træt af at undersøge heder og hedemoser (hvilke sidste 
senere skulle omtales) fortsatte jeg rejsen over Sevel, Ryde 
og Rydhave til den tredje arm af Limfjorden. Ved Sevel 
er egnen alt lidt mere oplivet , og efterhånden som jeg nær- 
mede mig Ryde, sås det tydelig på de frodige kornmarker, 
at jeg her befandt mig på en ret frugtbar jordbund. Hist 
og her har man endog gjort forsøg med at plante markhegn, 
hvortil blandt andre arter af Salix også S. amygdalina yry. 
