Bil 
undersøgt den paa de bornholmske Voxesteder ( sml. 
Baagøe i bot. Tidskr. I, p. 31). Ganske lignende smaa 
Expl. har jeg fra England under Navn af V. stagnina 
(Cambridge: Babington). V. pratensis M. et K. maa 
altsaa foreløbig udgaa af den danske Flora. Den Horne- 
mannske y. stricta, som nu efterhaanden er funden paa 
mange Steder og i alle Landets Provinser, hører øjen- 
synligt til Gruppen Persicifoliæ og er ikke, som nogle 
have antaget (Aschers. Fl. Brandenb. p. 70) en Bastard 
af V, persicifolia og canina, fra hvilken sidste saa vel 
Voxested som Bladform, de lange og fine Blomsterstilke, 
blegblaa (ikke reent blaa) Kroner, den kortere , grønlige 
Spore o. s.v. tilstrækkeligt adskille den. Sporens Længde 
forekommer mig forøvrigt at være noget forskj eilig lige- 
som Kronens Størrelse, og navnlig er Tegningen i FL 
Dan, udført efter et storkronet og usædvanlig kraftigt 
Exemplar. Flere af de her fundne Exemplarer stemme 
ganske overens med den i Herb. norm. IV, 43 som F. 
persicifolia Schreb. uddelte Plante og ligeledes er den 
ikke forskjellig fra V. stagnina Kit., hvorom jeg ved 
Exemplarer af denne sidste fra Breslau, meddelte af Dr. 
V. Uechtritz og ved sammes dertil knyttede Bemærk- 
ninger, er ble ven overbevist. Dette stemmer ogsaa over- 
ens med Fries's tidligere Fremstilling (Nov. fl. Suec. 
ed. 2, p. 274), hvortil jeg aldeles kan slutte mig; da 
imidlertid Hornemanns Navn er yngre (1821 som Afart, 
1828 som Art) end baade Kitaibels (1814) og det endnu 
ældre Schreberske Navn bør det utvivlsomt vige Pladsen 
for et af disse. V, persicifolia kunde maaske hellere 
anvendes til Betegnelse af den hele Gruppe end til Navn 
for en bestemt Art, da det ikke alene er anvendt saa 
forskj elligt men tillige efter sin Betydning passer bedre 
for F. elatior eller V. pratensis end netop for V. stag- 
nina. Dette sidste Navn vilde jeg derfor foretrække til 
Betegnelse af den her forekommende Art og Navnet V. 
^ stricta Horn. (Koch Syn., Fr. mant. 1—2) maatte da 
