8_ 
sidste mig bekendte skrift, som særlig behandler Færøernes 
flora, er Charles Martin s's «Essai sur la vegetation de 
l'archipel de Féroé «, hvis forfatter var med korvetten la 
Recherche , og tilbragte dagene fra 25— 30te juni 1839 i 
Torshavn, hvorfra gjordes udflugter i omegnen og til Nolsø. 
Hans liste over færøiske planter indeholder 272 Blomster- 
planter (som dog må reduceres til 230, navnlig hidrørende 
fra, at mange utvivlsomme varieteter ere regnede for arter 
og flere arter optagne under to forskellige navne), samt 
21 Kryptogamer, og er hovedsagelig et optryk af Treve- 
lyans liste , med nogle enkelte tildels tvivlsomme tillæg : 
Potentilla verna , Cardamine impatiens , Lepidimn alpinum, 
Pinguicula alpina. Orchis samhucina og Carex atrata, hvilke 
planter hverken ere fundne før eller senere, skønt de af Martins 
angives at være samlede i Torshavns nærmeste omegn, der 
ellers er det i botanisk henseende bedst undersøgte sted. Den 
største del af Martins's afhandling optages af en sammenligning 
mellem Færøernes, Islands og Hetlands (Shetlandsøernes) 
floraer, samt forsøg på at udfinde, hvorfra de på disse øer 
forekommende planter stamme. De øvrige skrifter, i hvilke 
enkelte oplysninger med hensyn til Færøernes flora ere 
fundne og benyttede, ville blive nævnte i en bibliografisk 
oversigt mod slutningen af dette afsnit. Af utrykte skrifter, 
indeholdende oplysninger angående vort æmne, er benyttet 
»Indberetninger indhentede paa en allernaadigst befalet Rejse 
i Færøe i Aarene 1781 og 1782 ved Jens Kristian 
Svabo«, et af 7 store kvarthæfter bestående håndskrift, 
som opbevares på det store kgl. bibliotek i København 
og som synes at danne grundlaget for Landt's ovennævnte 
værk. I det nævnte håndskrift findes floristiske bidrag i 
3die hæfte s. 545 — 578, indeholdende et afsnit »om de 
Færøiske Væxter«, dels i 6te hæfte under afsnittet »Ager- 
dyrkningen« s. 1195—1293. Svabo bemærker, at han vilde 
have forbigået den færøiske flora »siden man af Studiosus 
Mohr, der haver gjort Naturhistorien, og især Urtelæren, til 
et Hovedfag, kan vente den nogenlunde fuldstændig«, dersom 
ikke »det høje Collegii Befaling« havde gjort ham det til en 
