146 
garvebark, i hvis midte varmegraden vel omtrent har været 
50" C, sikkert den gang havde forekommet mig altfor dristig. 
Dog — således forholdt det sig alligevel. Da barken, efter 
omtrent at have udgæret, den 14de Juni 1869 udrøm- 
medes af huset , viste det sig , at hovedmassen af de på 
bunden af gruben henlagte afskårne vinranker vare i livlig 
vækst, idet der på hver af dem, på et stykke af 6 — 9 
tommers længde ved den nedre snitflade , men ikke fra 
denne selv, på 3 og 4 års ved havde udviklet sig kraftige 
rødder og lange, men naturligvis blege skud, og at rankerne 
i det hele taget vare i besiddelse af en saftrigdom, der ikke 
kunde antages alene at hidrøre fra, hvad de indeholdt inden 
deres adskillelse fra moderplanten. De henkastedes derpå 
midlertidigt foran drivhuset under fri himmel, der rigtignok 
i de dage var temmelig skyfuld, men uden regn, og efter 
24 timers forløb bragtes de igen på deres tidligere plads 
i gruben, hvor de på ny dækkedes med et lag frisk garve- 
bark af omtrent samme mægtighed som forrige gang. Den 
3die november j869 blottedes de igen, og de fleste af dem 
vare nu i en meget dårlig tilstand, medens derimod andre 
havde fortsat væksten på en sådan måde, at der ved en 
hensigtsmæssig behandling , utvivlsomt endnu kunde være 
blevet sunde og brugbare planter af dem, og det uagtet 
disse afskårne vinranker altså i omtrent 11 måneder, kun 
afbrudt af et døgn, der just heller ikke kan siges at have 
bragt dem gunstige vilkår, havde ligget begravede under en 
4 fod høj, i en stor del af tiden hedt gærende hob, fra 
hvilken alle de skarpe vædsker, som afsondres af den friske 
garvebark, må have samlet sig om dem. 
