182 
derföre, att for framtiden bland. Rikets Höga Herrar välja en 
styresraan, en Præses lllustris, hvartill utsågs Riksrådet 
Grefve Horn, hvilken och emottog det erbudna förtroendet. 
Det första, som uppdrogs åt Præses lUustris, var att 
anmäla sällskapets gundreglor tili konungens stadfästelse, 
som erhölls d. 11 Novbr. 1728. Sällskapet antog namnet 
Societas Regia Litteraria et Scientiarum. Enligt grundreglorna 
skulle det bestå af en Præses Illustris och bögst 24 leda- 
möter samt en sekreterare *). Genom en senare resolution 
af d. 15 Jan. 1742 stadgades, att Societeten utom de 24 
ledamöterna jemväl borde invitera några membra honoraria 
af de förnämsta herrar i riket **), »som älska studier och 
äro hågade att societetens göromal och vidare tillväxt be- 
fordra« , samt tili membra antaga några utländska lärda man***), 
»som med någon af Societetens ledamöter flitigt uti veten- 
skapêrna korrespondera«. Deras antal bestämdes tili tolf, en 
siflfra, som dock sedermera betydligen öfverskridits. Denna 
forandring var ej utan vigt, ty genom den brefvexling, som 
sällskapet underhöll med utländska vetenskapsmän, erhölls 
en snabb och beqväm öfversigt af vetenskapens framsteg i 
andra länder. Härigenom ersattes i visst hänseende nutidens 
tidskrifter. Societeten uppmanades på sarama gång att tili 
korrespondenter antaga några vittra man i landsorterna för 
att erhålla underrättelser om nyheter i literär väg. Detta 
synes ej ha ledt till någon pàfôljd, men sedan 1832 eger 
Societeten ett obestämdt antal utländska korrespondenter. 
Slutligen må nämnas , att genom tillägg till Societetens 
stadgar af d. 22 Decbr. 1831 är antalet af arbetande leda- 
möter bestämdt till 36, utom sekreteraren, och äro dessa 
*) Såsom sådana hafva bland andra fungerat den äldre Linné 
(1744__1765) samt Elias Fries (1844—1867). 
**) Sådana funnos dock redan förut, ehuru stadgan af d. 11 Nov. 
1728 ej omtaler dem. År 1734 egde sällskapet 12 sådana. Se 
bl. a. Westén, De Societ. Literariis et Scientiarum.^ pag. 52. 
***) Westén upptager redan 1734 två »Exteri«. Stadgarne af 
1742 afsågo således snarare att bekräfta redan vidtagna 
sedvänjor an att införa några nya. 
