199 
gränsade nästan till dyrkan*). Man lyfte på hatten, då en 
Linné, en Gpttschalk Wallerius nämndes, Linnes unge son 
som vid denna tid reste genom Wermland, hyllades nästan 
som en furste m. m. Detta med mera sådant bevisar, att 
tidsandan var i mycket förändrad mot fordom, och samman- 
hänger innerst med den rationalistiska riktning, som röjde 
sig i alla tidens sträfvanden på det vetenskapliga området. 
När naturvetenskaperne vaknade upp ur sin långa dvala 
nära 2000 år efter Aristoteles' död, var det dock endast for 
att blifva insnärjd i filosofiska spetsfundigheter och allt det 
empiriska hos den tidens författare var hemtadt från Ari- 
stoteles. Senare blef botaniken en tjenarinna åt medicinen 
och i adertonde århundradet åt ekonomien.**) Denna rigtning 
tillhör, som förut antydt, alla de sällskap, som i detta år- 
hundrade bildade sig, och uttalar sig äfven i stadgarne for 
Upsala Wetenskaps-Societet , ehuru dess skrifter ej gå åt 
detta hån. Det är då ej utan ett visst interesse att påtraffa 
ett sällskap, der vetenskapens dyrkan for dess egen skull var 
det enda syftemålet. Detta sällskap var det sedan så kal- 
lade Linnéska Institute t.***) 
Redau år 1800 eller kanske långt tidigare fauns i Up- 
sala ett sällskap, bestående af unga gossar, som voro roade 
*) Man jeniföie Liljebjörns Hågkoiiister. 
**) Hiiru naturvetenskaperiia uppfattades vid denna tid, visar bl. 
a. ett Kongl. Maj:ts bref af 1750 (anfordt i Anteckn. om 
We.stmanlands och Dala Nation, s. 25 — 6.). Flar utlofvas, 
att de, som vid akadeniien i Upsala sysselsatta sig med na- 
turkunnigheten, botaniken och andra for den alJmänna hus- 
hållningen nyttiga vetenskaper, skola vid K. Majestats träd- 
gårdar i Stockholm eller på kungsgårdarue och slotten vinna 
anställniiig, for att gifva allmogen undervisning uti nyttiga 
tråds och skogars plantering. 
***) Åtskilligt i dess historia är ännu insvept i mörker. Om det 
lyckats mig att på ett och annal stalle skingra detta dunkel, 
så har jag derföre att tacka de upplysninger, som seder- 
mera Prof. J. W. Dalman lemnat i bref till C. A. Agardh. 
Jag har i min framstallning hufvudsakligen foljt denna kalla, 
efter noggrannt jemförande med de tryckta uppgitter, som stodo 
mig till buds, samt ett och annat meddelande af F. A. 
Wrangel, likaledes i bref till Biskop Agardh. 
