m 
Så arbetade man oförtrutet ända till 1807. Allt eftersom 
luedlemmarne hade tillfälle, inlemnade de afhandlingar, hvari 
de beskrefvo nya arter eller varieteter, eller meddelade 
audra observationer. Och då under hela denna tid fiera 
ganska upplysande afhandlinger inkommit, beslöt man att 
trycka de basta. Då nu sällskapet skulle framträda offent- 
ligen, ansåg ordforanden nödigt att söka en magnats protek- 
tion, for att vinna tillbörligt anseende och vande sig med an- 
hållan härom till universitets d. v. kansler, Grefve Axel 
Fersen, som ock tog det uti sitt beskydd. Vid sekularfesten 
öfver Linné framträdde då sällskapet första gången infor all- 
mänheten och antog vid samma tillfälle det namn, hvarunder 
det är mest bekant, Linnéska Institutet. Men då 
Akademien höll sin egen minnesfest d. 25 Maj, egde denna 
invigningsfest forst rum den följande dagen och tillgick dervid 
med mycken högtidlighet. *) Sàvâl Linnéska familjen och 
ankomne främmande, bland hvilka man såg Swartz, Sparr- 
man, Schönherr m. fl., som ock Akademiens prokansler och 
öfriga tjenstemän samlades på Botaniska gården och begåfvo sig 
derifrån kl. 11 f. m. genom gamla botaniska tradgården till 
mellersta rummet i forna orangeriet, der de bjudna fruntimren, 
af hvilka främst märktes Linnés ännu qvarlefvande tre döttrar, 
redan förut intagit sina platser. Sjelfva rummet, en gång 
Linnés lärosal, ehuru nu förfallet, var, såvidt årstidens aister 
medgåfvo, prydt, såsom ett Floras tempel egnar. Katedern 
var den samma, från hvilken Linné höll sina ryktbara före- 
läsningar. I denna kateder uppsteg nu Afzelius och fram- 
stälde i ett vidlyftigt föredrag .»Naturalhistoriens förnämsta 
öden från de äldsta till närvarande tider«, framstälde det 
mörker, som höljde naturens riken, till dess Linnés snille 
spridde ljus deröfver och öfvergick derefter till omtalande af 
Linnéska Institutet, som hade till fôremâl att i Linnés anda 
uppamma och efter hans sinne bilda unga naturforskare. Der- 
efter utdelades till akademistaten och de iöruämste af de öf- 
*) lurikes-Tidningen for 1807, uo. 68 egnar åt dess bejikrifning 
fyra hela spalter, vida mer an den består åt Akaderniens fest. 
