203 
lâniît ut på natten. Institutet bestod då af 33 ledamöter 
och Adscrîpti. 
De lysande löflen, som Linnéska Institutet gifvit vid 
sin stiftelse, kom det aldrig att inlösa. Af brist på penningar 
utkora aldrig något hafte af handlingarne, ehuru det lär 
varit bestämdt att utkomma till Okt. 1809. Till fortsättning 
saknades emellertid materialier, emedau inga dugliga afhand- 
lingar inlemnats, sedan Institutet blifvit offentligt, så att hand- 
lingarne sannolikt i alla fall kommit att sluta med sarama 
hafte, hvarmed de börjats. Den Flora suecica, hvartill man 
så länge samlat materialier, kom aldrig till stånd, ehuru man 
fördelat goromålen mellan medarbetarne. Afzelius och For- 
selles skulle utarbeta Fanerogamerna , hvaremot Wrangel 
åtagit sig Kryptogamerna, och arbetet vara färdigt till ut- 
gifvande 1815. 
Omsider lemnade sällskapets stiftare och aldre leda- 
möter Upsala, talrikare och modosammare blefvo x\fzelii göro- 
mål, sedan han 1812 kommit in i medicinska fakulteten, nitet 
afsvalnade hos de yngre ledamöterna till den grad, att de ej 
ens besokte sammankomsterna och sällan bidrogo med af- 
handlingar, och oaktadt forsok gjordes att återupplifva säll- 
skapet, upphörde dess verksamhet helt och hållet 'omkring 
år 1813. 
Vid denna tid bildades den forste forening for naturhi- 
storiens befrämjande inom skolorna, — ett märkvärdigt faktum, 
då man besinnar, att våra skolor i aldre tider endast gingo 
ut på att bilda embetsmän, framför allt prester, och derföre 
alldeles åsidosatte de naturvetenskapliga studierna. Endast 
undantagsvis funaos i aldre tider några läroverk, der "under- 
visniug meddelades i dessa ämnen, och bland dem var äfven 
Linköping. Hornstedt, som besökt Bantam ock var Linnes 
lärjunge under hans senare år, blef sedan Historiæ Naturalis 
Lector i Linköping. Det var emellertid forst skolordningen 
af år 1807, som vid alla läroverk inrymde en, om ock mycket 
underordnad, plats åt botaniken och naturalhistorien. Knappt 
torde dock denna undervisning, som i alla fall endast togs 
som en bisak i jemförelse med de klassiska språken och teo- 
