234 
hyppigere hos frøene med jævn overflade , sjældnere hos 
de ruprikkede frø*). Men på en lignende måde synes det 
at forholde sig med forskellen mellem frøenes jævne eller 
ru overflade, der af Kindberg er tillagt særlig betydning 
for arternes gruppering i denne slægt. Denne af K. særlig 
fremhævede forskel mellem arterne med en jævn frøskal 
(leiosperma) og med vorteformede ujævnheder på frøenes 
overflade (trachysperma), viser sig nemlig for flere arters 
vedkommende kun at være en gradsforskel, idet der hos 
frøene af samme art ses kendelige overgange mellem jævne 
og mere eller mindre vortede frø. Jeg ytrede derfor allerede 
i anden udgave af min Haandbog i den danske Flora s. 300 
(1856 — 59) tvivl om, hvor vidt de fra frøskallens overflade hentede 
artsmærker vare konstante (sml. 3 udg. s. 333 og 336, og Bot. 
tidsskr. III, s. 114), begrundet på iagttagelse af overgange 
mellem jævne og ruprikkede frø hos enkelte arter fra Syd- 
Europa. Senere har dr. Leffler**) i et par afhandlinger 
søgt at godtgøre utilstrækkeligheden af de fra frøenes jævne 
eller ru overflade hentede karakterer til brug ved en syste- 
matisk opstilling, idet han har påvist, at disse også hos skandi- 
naviske arter af slægten ere foranderlige, hvorfor han anser 
en reduktion af arterne for nødvendig. Det må imidlertid 
bemærkes, at forholdet ikke hos alle arter er lige foranderligt 
(hos L. rubrum er der f. eks. lige så lidt fundet jævne som 
vingede frø), og at der, selv hos de arter, hvor variationer 
i henseende til frøets mere eller mindre jævne overflade ere 
iagttagne, vil kunne angives et typisk forhold for hver art 
(eller form). Selv om man altså må opgive dette kendetegn 
som mindre brugbart til slægtens inddeling i grupper, vil det 
dog meget vel ved siden af andre kendetegn kunne benyttes 
til arternes erkendelse, når kun de indenfor enhver arts 
grænser forekommende overgange nøjagtigt angives. 
*) »Semina lævia sæpissiino alata, seinina autem tuberculata rariiis 
alata invenimus .... In oniuibus speciebus leiospermis, 
excepto L. microspermo , semina alata sunt inventa» . Kindb. 
Monogr. p. 9, 
*") Bot. Not. 1865, p. 89. — Oesterr. bot. Zeitschrift 1869, 8. p. 103. 
