238 
D. intermedia) har jeg fundet Reichenbachs figurer tem- 
melig nøje overensstemmende med virkeligheden, derimod have 
de frø, jeg har undersøgt af D. longifolia, vist sig ikke 
lidet afvigende fra det Reichenbachske billede, men mere 
stemmende overens med Greniers beskrivelse. Jeg har derfor 
troet, at det ikke vilde være overflødigt, her at give en figur 
af denne arts frø, således som dette har vist sig for mig, 
og tillige af nogle andre Droseraceers frø, for at det kan 
ses, hvor store afvigelser der finde sted mellem frøenes 
bygning hos forskellige arter indenfor denne families område. 
Til figurernes forklaring skal jeg tilføje følgende bemærkninger: 
De her omhandlede og på tavle I fremstillede Drosera- 
ceers frø kunne, uanset deres andre betydelige forskelligheder, 
henføres til 2 typer, idet hos nogle (Drosera r o tun di - 
folia, D. longifolia og Parnassia palustris) frøhinden 
ikke slutter tæt omkring kærnen, men danner en løs sæk, 
betydeligt større end denne, som tydeligt ses gennem den 
gennemsigtige hinde; hos de andre derimod (D. intermedia, 
D. glanduligera ogDrosophyllum Lusitanicum) slutter 
den tæt omkring kærnen. I forbindelse hermed finder desuden 
den forskel sted, at hos arterne med tætsluttende frøhinde 
er denne ujævn af større eller mindre, regelmæssige eller 
uregelmæssige, vorteformede fremragninger, medens der hos 
arterne med løs frøhinde iagttages et tydeligt næt af lang- 
agtige eller rundagtige masker i frøhindens cellevæv, hvilke 
alle ligge i én flade eller i alt fald kun under stærk for- 
størrelse (f. eks. hos Parnassia) viser en svagt bølget overflade, 
men ingen tydelige ujævnheder. 
Frøet af Drosera rotundifolia (fig. 10) er omtrent 
linieformet, imod bægge ender for det meste svagt bøjet og 
udløbende i en budt spids, og frøhinden, der på bægge sider 
er forlænget omtrent lige langt ud over kærnen, er meget 
tynd, klar og gennemsigtig, kun meget svagt rynket af lang- 
agtige masker, begrænsede af noget uregelmæssige bølgelinier. 
Frøets længde er omtr. 1^—1^ mm. 
Hos D. longifolia (fig. 11) er frøet, der nærmest har 
en smal og langagtig kegleform, kun i den ene ende ud- 
