240 
form i s Raf. fra Nord- Amerika meget nær ved D. inter- 
media*), fra hvilken den for øvrigt er yderst forskellig. 
Drosera glanduligera Lehm, fra Ny-Holland (fig. 14) 
har derimod næsten aldeles kuglerunde frø af sortbrun farve, 
med uregelmæssig og groft vortet frøhinde samt større eller 
mindre gruber mellem vorterne. Også hos denne art slutter 
frøhinden nøje omkring kærnen. 
Af de beslægtede arter, hvis frø jeg har haft lejlighed til 
at undersøge i moden tilstand, ere Frøene af Drosophyllum 
Lu sit an i cum (fig. 13) i flere henseender meget afvigende. 
Formen nærmer sig mest til den hos D. intermedia: frøet er om- 
trent pæreformet med trindt gennemsnit; fråden smallere ende 
tiltager det jævnt i tykkelse indtil den modsatte ende, hvor 
der nedenfor en kort og budt spids ses en indsnøring eller 
fordybning. Frøhinden er også hos denne art tæt sluttende 
om kærnen, men har, i stedet for de klare og regelmæssig 
stillede papiller hos D. intermedia en groft og vortet-rynket 
overflade, rynkerne danne uregelmæssige kamme eller længde- 
ribber med bølgeformigt omrids , og i de mellemliggende 
furer ses mindre tværrynker. Farven af denne arts frø er 
mørk-grå eller sortbrun, og de ere 4 — 6 gange så store som 
hos D. intermedia (2^ — 3 mm. lange, 1^ — 1^ mm. brede). 
*) Navnet «intermedia«, som af Haj ne er tillagt denne art til 
adskillelse fra D. longifolia, med hvilken den af Linné var 
forenet, er ikke meget heldigt, og der er næppe tvivl om, at 
dersom H. havde kendt og adskilt D. obovata, vilde han 
snarere have tillagt denne hint navn. D. intermedia står i 
næsten alle henseender, og særligt hvad frøenes bygning an- 
går, alt for langt fra de 2 andre nordiske arter til at den 
kunde stilles midt imellem disse, hvor den endnu af og til 
anvises plads , men den bor vistnok anbringes i en helt anden 
gruppe , hvortil sandsynligvis andre exotiske arter ville slutte 
sig, og til at udfinde dens rette plads i slægten vilde måske 
en nøjere iagttagelse af frøene hos samtlige Drosera-arter vise 
» vejen. Selv i henseende til bladformen, som dog nærmest må 
have givet anledning til det Hayneske navn , står den ikke 
egenlig midt imellem de 2 andre arter, men Fries bemærker 
(Nov. fl. Suec. p. 83) at den, i^ modsætning til I), longifolia, 
men til betegnelse af dens tidligere sammenblanding med denne, 
hellere måtte være kaldet D. brevifolia. 
