16 
om de helst skulle henregnes til det ene eller det andet af 
disse Yderled, eller til intet af dem: Grændsen kan ikke 
sættes og skal ikke sættes, thi det vilde skee paa Sand- 
hedens Bekostning. Vil man forsøge at sætte den, og det 
er Floristikeren og Terminologen — men ikke Morphologen — 
af praktiske Hensyn berettiget til at ville, da maa man 
ogsaa finde sig i, at Natnren med sin Uendelighed af Former, 
der ikke kunne indsnevres i Definitioner, hvert Øjeblik spotter 
dette Forsøg og afviser det som uberrettiget, 
Saaledes vil det gaae os overalt. Mellem de ved vore 
videnskabelige Bestemmelser afgrændsede Sphærer tindes der 
saa mange fine Overgange, at vi, naar vi møde med vore 
Definitioner, altfor ofte staae forlegne uden at kunne afgjøre, 
hvor vi skulle sætte Grændsepælene — allerhelst naar 
Definitionerne laane deres Indhold fra en enkelt ydre Karak- 
ter; og det er Følelsen af dette Ubestemte, der har fore- 
svævet alle de Forfattere, der have behandlet Dækblads- 
begrebet. 
Naar Dr. Heiberg i Modsætning til det her fremførte 
og til alle tidligere Forfattere eensidig griber et enkelt — og 
endda ikke konstant Forhold i hele Dækbladsbegrebet og 
derpaa gjør dette til eneste Betingelse for, at et Blad skal 
kaldes Dækblad, da er han baade eensidig og enestaaende; 
thi neppe faaer han nogen anden til at følge sig. 
Næsten skulde man troe, at den forføreriske Klang, der 
ligger i Ordet Dækblad (»Dækblad er ethvert Blad, der 
dækker« osv.) har bedaaret Dr. Heiberg, saa at han gaaende 
ud herfra er kommet ind paa en Afvei. 
