54 
specielt for Scopoliaen og for Solaneerne i Almindelighed, i 
Modsætning til den Fortolkning, som oftere er bleven given, 
som var den, jeg hidtil havde troet paa, og som hidtil har 
været den gængse her i Danmark, den nemlig, at de afvigende 
Stillingsforhold ere fremkomne ved Grenenes og de axillære 
Blomsters Sammenvoxning med Hovedaxen. I nogle Tilfælde, 
t. Ex. hos Solanum nigrum, er dette sikkert ogsaa tillige 
Tilfældet, og derfor er denne Plantes Grenbygning endnu mere 
forviklet og vanskelig at forklare, end Scopoliaens. Den findes 
nærmere omtalt af Wy dl er i Botan. Zeitung 1844, p. ü89, 
i en Afhandling: «Die Verzweigung der Solaneen». 
Som En af de Første, der giver den ovenfor fremstillede 
Forklaringsmaade, troer jeg, at Bravais maa nævnes (Annales 
des sciences, 7, 1837, t. Ex., p. 297). Mest omfattende er 
den nys citerede Afhandling af Wydler, hvori navnlig Slæg- 
terne Datura, Petunia, Nicotiana, Solanum og Sarracha omtales. 
Men den, der er gaaet grundigst tilværks, og den Eneste, 
som har undersøgt Knoptilstandene, er Nägeli i «Beiträge 
zur wissenschaftlichen Botanik, 1858», hvor han, skjøndt 
lejlighedsvis og derfor rigtignok meget kortfattet, netop omtaler 
Scopolia atropoides. Ogsaa L e s t i b o u d o i s er i sit Værk over 
Bladstillingen («Phyllotaxie anatomique») gaaet nærmere ind 
paa Betragtningen af denne Plante; men den Vej, som han i 
Begyndelsen <> natura duce» slog ind paa, forlader han des- 
værre snart, for at tabe sig i løse Fantasier, og saaledes er 
Scopoliaen bleven i høj Grad overfladisk behandlet, og uden 
at Forholdene ere blevne gjennemtænkte. Hans Afhandling 
brurde derfor heller ikke omtales, naar ikke det var for dens 
Fejlagtigheders Skyld, navnlig fordi, at Bladstillingen paa 
Scopoliaens Sympodier betragtes som ligesaa selvstændig en 
Bladstilling som^, | og de andre almindelige Stillingsforhold, 
og Sympodierne derfor som enkelte Axer. 
Lejlighedsvis vil jeg omtale de især hos Borragineerne 
forekommende Blomsterstande, som have faaetNavn af cymæ 
scorpioideæ. Almindeligst ere de tydede som ensidige Kvaste, 
altsaa som Sympodier. Schleiden kalder dette «eine Fiction» 
