58 
saaledes finde alle mulige Overgange til det, som jeg fandt 
stærkest udtalt hos de to nævnte Arter. 
I Martius's Flora Brasiliensis har jeg fundet et 
Sted, nemlig i Otto Sendtners Bearbejdelse af Solaneæ, 
fase. VI, 1846, hvor alle de i det Foregaj^ende omtalte 
Phænomener sammenfattes ligesom i en Hovedsum, og som 
jeg derfor vil anføre her. Det lyder: « Singularis illa coales- 
centia, quam in Borragineanim inflorescentia habemus, vel 
majore gradu et potentia in Solanaceis obtinet, ita quidem, 
ut folia axim secundariura emittentia (folia patria vel materna 
dicunt), cum hypopodio hujus formationis secundariæ coale- 
scunt: recaulescentia Schimper. Simili coalitione sæpius 
quoque pedunculus inflorescentiæ terminalis (cf. Solanum 
nigrum) aut pedicellus floris terminalis (cf. Hyosctjamus) cum 
axibus inde emissis unitur: concaulescentia Schimper. 
His igitur coalitionis modis folia geminata (per recaulescentiam) 
et inflorescentia extrarfoliacea Linn. (per concaulescentiam) 
oritur. 
Paa en naturlig Maade førtes jeg over til Undersøgelsen 
af Blomstens Udviklingshistorie, og jeg vil her forsøge 
at fremstille den, saaledes som jeg har seet den, og saavidt 
som jeg har kunnet forfølge den. 
Det første Spor til Blomsten viser sig, som vi saa pag. 14, 
som en lille hvælvet Cellemasse mellem Skuddets to vegeta- 
tive Blade (Tab. II, Fig. 2 og 3 v). Denne hvælver sig mere 
og mere, antager Halvkugleform, indsnævres derpaa lidt ved 
Grunden — Begyndelsen til Stilken — , og endelig anlægges det 
første Bægerblad (Fig. 5 b) paa en Tid, hvor Knoppeng i 
Vinkelen af Bladet s allerede er tydeligt anlagt (Fig. 5). 
Dette første Bægerblad har, som ovenfor angaves, altid en 
meget bestemt Plads, idet det har en Divergentsvinkel af 
henved 140 ^ med s. og vender skævt fremad mod Dæk- 
bladet. Man kan, naar Knoppen er paa dette Stadium, 
ikke adskille den fra en Knop, der kun vil udvilke vegetative 
Blade. Betragtes den unge Blomst ovenfra, vil den nu vise 
