64 
viklede Blomst, angive maaske en Sukcession i Udviklingen, 
i hvilket Tilfælde der ogsaa her vilde være noget Usædvanligt. 
4. Frugtbladene, to i Tallet, udvikles typisk samtidigt. 
Med Hensyn til Blomstens Udvikling i Almindelighed 
kan anføres, at den afgiver et Exempel paa, at en Blomst, 
der i sit Anlæg viser stor Uregelmæssighed, under Udviklingen 
taber denne. Endvidere lærer denne Udviklingshistorie os, 
at den forreste Side af Blomsten gjennemgaaende er den 
fremmeligste i Anlæget og den første i Udvikling, samt at 
den Linie, der i et diagram lægges gjennem det forreste 
Bægerblad og de to Frugtblade ikke falder sammen med 
den som lægges gjennem Dækbladet og Stængelen, men 
skærer den. 
FORKLARING AF FIGURERNE. 
(Tab. I.) 
En Skizze af Scopolia atropoides ; Hovedstængelen og den 
ene Gren ere ikke helt udførte. 
Tallene 9, 10 og 11 betegne de samme Blade som i Fig. 4, 
og ligeledes ere de samme Bogstaver overalt paa hele Tavlen 
anvendte paa de samme Organer. 
A, B, C, D og E betegne saaledes Hovedstængelens 
øverste fem vegetative Blade; i Fig. 4 er deres Numer 
tillige vedføiet. 
f betegner overalt det mindre og s det større Blad i 
Grenenes Bladpar, idet de vedføjede Tal baade angive, hvilke 
der høre sammen til samme Skud , og hvilken Orden de 
ere af. 
b| , b2 , b3 osv., Blomsterne efter deres Ordensfolge. 
Et skematisk Afrids af en Gren , som skal tjene til at 
anskueliggjøre dens Sammensætning som et Sympodium og 
Bladenes Forskydninger. 1, 2, 3 osv. ere Blomsterne. 
Et lignende, der viser Hovedstængelens Forhold til Grenene 
— Dichotomiens Oprindelse. 
Diagram , for at vise StiUingsforholdene. Den ydre Kreds 
fremstiller de 13 Blade i en af Hovedstængelens Spiraler 
projicerede ; Tallene angive den Orden , hvori de følge paa 
hverandre; Bladet C er tænkt som det 14de Blad. 
Fig. 1. 
2. 
« 
