164 
i Lieh. Eur. S. 207 anfører som sin ledende Tanke, »id tantuni 
affirmare aspiro nil a me conjunctum unquam salva naturae veritate 
distingui posse « , er dog kun den ene Side af Sagen, som til sit 
Supplement maa have Frygten for at adskille for meget. 
I. Løv bruskagtig stivt, udgaaende fra bladede 
Skæl og oftest ved Grunden beklædt med disse. 
Løvets første Begyndelse er stive opstigende Skæl 
(phyllocladia Th. Fr.), som paa Overfladen ere graagrønne 
(sjelden brungrønne) og forsynede med Barklag, paa Under- 
fladen hvide uden Barklag. Naar der findes Skæl paa de 
øvre Dele af Løvet, ere de undertiden dannede ved, at et 
lille Stykke af dette løsner sig forneden. Undertiden ere 
Skællene tykke og kjødede (formae pachyphyllime) . Hos 
nogle faa Former (især Clad. grac. var. alcicornis og end 
mere den i Danmark ikke fundne endiviaefolia) blive disse 
Skæl meget store og bladlignende , saa at deres Udvikling 
overgaaer det oprette Løvs {podetia). Dette er vel hos de 
tre følgende Arter, især de to første, i Reglen udvidet for- 
oven, men de forekomme dog ofte med spidst sterilt Løv (formae 
suhulatae, ceratostelides) , hvilke Former kun med Sikkerhed 
kunne bestemmes ved deres Sammenhæng med de mere udviklede. 
Saadanne spidse sterile Grene udgaa ogsaa ofte fra Randen 
af det skaal- eller tragtformede Løv (formae radiatae) , hvil- 
ket dog undertiden bærer andre Skaaler (formae proliferaé)\ 
naar en saadan Skaal udgaaer fra den nederste Skaals Midte, 
benævnes denne Form verticillata eller centralis, og man 
finder undertiden 3 — 4 saadanne Skaaler ovenpaa hverandre. 
Skaalerne ere ofte uregelmæssige, skæve eller indskaarne. 
Barklaget er sjelden tilstæde paa hele Løvet, men i normal 
Tilstan'd er det, som hos alle Laver, eller hvor det mangler, 
det yderste Marvlag, helt og ikke opløst. Som det sædvan- 
ligt sker, at opstille Arter efter dets større eller ringere 
Grad af Opløsning (som Cl. pityrea, cornuta og fimbriata) 
eller eftersom det er blevet ujævnt ved at Grupperne af 
grønne Celler fremtræde stærkere (som Cl. pyxidata), er i 
sig selv paafaldende , da disse Forhold hos andre Laver ere 
meget foranderlige, og der findes Exemplarer med alle mulige 
