184 
4. ST. HERBACEA (HUDS.). Lov hindearjUgt, hlygraat 
eller brunt. 
Koerb. Syst. 68; Fl. Dan. T. 1124; Ricasolia Nyl. Scand. 97. 
Den ligner en Parmelia. Løvet er noget glinsende, 
glat eller lidt rynket. Sporerne ere bredt tenformede, 2- 
rummede. 
Paa Bøgestammer paa Møens Klint (M. Vahls Herb.). 
A nm. Denne Slægt, som er langt talrigere repræsenteret paa 
den sydlige Halvkugle, anses af Hooker og Nylander for 
at indeholde de fuldkomneste Laver. De tre Slægter, hvori Ny- 
lander deler den, ere maaske lige saa godt adskilte som Platysma 
og Evernia ere det fra Parmelia. ^ 
PARMELIA ACH. 
Sporer ellipsoidiske, I-rummede^ lyse. 
Løvet er lappet eller fliget; Underfladen er sortbrun 
(hos P. aleurites hvidlig brun) med blegere Ender og sorte 
Hæftetraade (hos P. physodes nøgen). Arterne med lyst 
Løv forekomme undertiden pletvis eller helt med et sygeligt, 
blaalig sort Anstrøg (tormae obsciiratae). Frugterne ere tal- 
rigst henimod Midten af Løvet, tynde, rødbrune eller brune 
(hos P. olivacea sortgrønne). Safttraadene ere ukjendelige 
og Sporegjemmernes Vægge fortykkede; Sporerne have som 
oftest ligesom hos Evernia og Lecanora to runde Draaber 
ved Siden af hinanden. Sædhusene ere sorte, spredte og 
indeholde lige, undertiden paa Midten lidt indsnørede, Sper- 
matier, siddende paa faaleddede Traade (kun hos P. ambigiia 
og aleurites skulle Spermatierne være cylindriske, krumme). 
De talrige Arter kunne med E. Fries deles i Rækker 
efter Farven; vi begynde hver Række med de største Arter, 
hvis Løv er mindst tiltrykt. 
A. Gulgrønne eller gulgraa. 
1. P. CAPERATA (L.). Lov mat, bølget, læderagtigt, 
med brede Lapper. 
Nyl. Scaud. 98; FL Dan. Suppl. T. 55; Imbricaria DC, 
Koerb. Syst. 81. 
Har af alle danske Arter det stiveste, mest gulagtige 
Løv, som, hvor den forekommer i større Mængde, skal blive 
