255 
V. maura Nyl. Scand. 273; Tli. Fr. Arct. 268. 
Paa Stene ved og i Stranden. Temmelig almindelig; den 
danner otte et sort }3ælte om store Stene i Stranden, højere 
oppe end Balanenie og den røde, skorpeagtige Alge Hilden- 
brandtia rosea (Segestrella rubra Fr.). 
An m. Skjønt de anførte Underarter af alle Forfattere regnes 
for Arter, antyde dog nogle, at de ikke ere begrænsede indbyrdes, 
saa at de vel kunde forenes, saaledes E. Fries, Lich. Eur. 431. 
441. 442, og Nylander, Animadversiones circa Lich. Scand. 179 og 
Etudes sur les lichens d'Algérie 341. Navnet rupestris , som nu 
bruges næsten synonymt med muralis, er her brugt kollektivt, saa- 
ledes som det rimeligvis er anvendt af Scopoli og Schräder, som 
først beskrev en Verrucaria paa Sten , jvf. ogsaa Beskrivelsen hos 
Ach. Meth. Lich. 114, som synes at indbefatte en Del mere end 
de nyeres rupestris. 
2. V. VELUTINA BERNH. Løv løst 
Nyl. Scand. 277; Koerb. Syst. 351. 
Løvet er sammenhængende, men meget tyndt og løst, 
mørkgrønt. Frugterne ere næsten usynlige med blotte Øjne 
(knap Linie i Tværmaal), kegleformede, ikke sammenfaldne. 
Paa Jord paa et Stendige i Skaarup i Fyen (R.). 
B. Safttraade haarformede. Sporelaget farves 
blaat med Jod (i det mindste tildels). 
3. V. EPIGAEA (PERS.). 
Nyl. Scand. 276; Koerb. Syst. 350. 
Løvet er udbredt, tyndt, løst, blegt grønt eller graagrønt, 
i tugtig Tilstand noget gelatinøst. Frugterne ere indsænkte, 
bløde, fladt sammenfaldne. Safttraadene ere vel kjendelige, 
men dog tildels omgivne af Slim; Sporegjemmerne ere næsten 
cylindriske. 
Paa leret Sandjord i Stengjærder og Randen af Skov- 
hulveje. Hist og her i det sydlige P'yen og paa Lolland (R.); 
Korsør Skov (B.); Hobro Skov (R.). 
SEGESTRELLA FR. 
Sporegjemmer med 8 ellipsoidiske eller aflange eller ten- 
formede, lyse, 2- å-rummede (sjelden flerrummede) Sporer. 
Løvet er meget tyndt, ofte forsvindende, hvorfor i det 
mindste Frugternes øvre Halvdel altid er blottet; de ere 
