14 
Fra KohuUet vandrede man til Lilleborg-, på hvis ruiner voksede 
Geranium lucidum , dog kun sparsomt , og derfra videre til Rytter- 
knegten, fra hvis tårn »Kongemindet« man længe nod den henrivende 
udsigt over oen. 
Vegetationen på Rytterknegtcn frcmbod intet mærkværdigt, kun 
fandtes her Scleranthus perennis , som ikke tidligere har været be- 
mærket på dette sted. Touren fortsattes nu til Ekkodalen, et af 
de smukkeste punkter i Almindingen, som begrænses af stejle klippe- 
vægge med en rig vegetation af Bregner og Rubus , og derfra til 
Gamleborg. T skoven ved Gamleborg iagttoges Carex digitata, og ved 
en bæk Lysimachia nemorum og Equisetum hiemale. 
Nu var man imidlertid kommet tilbage til Pavillonen, hvor der 
holdtes middag og et længere hvil. ])erefter begav selskabet sig 
ad en temmelig ensformig vej til Gudhjem, som nåedes henad 
kl. in. 
Næste morgen samledes man igen , og stadig begunstiget af 
det skønneste vejr fortsattes exkursionen nord på. På klipperne 
ved Gudhjem voksede Sedum album, måske det eneste sted i Dan- 
mark hvor den er oprindelig vild voksende, og på de høje bakker, 
af og til gennembrudte af granitten, fandtes flere temmelig sjældne 
planter, så som Ajuga pyramidalis, Veronica spicata, Hypericum 
montanum, Anthyllis vulneraria, rubriflora og endelig mellem nogle 
granitblokke Geranium lucidum, Asplenium Adiantum nigrum og A. 
Trichomanes, Vejen fortsattes ad en klippesti til Bobbeåens udlob. 
Her viste sig en yppig vegetation så vel på strandengene som på 
klipperne, der skråne stejlt ned mod åen. 
Ved stranden fandtes Geranium Robertianum ß rubricaule, Carex 
distans ogextensa, Eleocharis uniglumis og' ved cllobet Allium ursinuni. 
På klipperne voksede Rubus discolor, Sorbus torminalis, Cotone- 
aster vulgaris, Lithospermum officinale. Silène nutans, Vincetoxicum 
officinale samt en rigdom af Bregner, hvoriblandt Asplenium Tricho- 
manes, A. Ad. nigrum og A. septentrionale. Herfra gik man nu videre 
over Lindholmsklipperne. hvor Vincetoxicum og Hypericum montanum 
igen optrådte i mængde, til Stevelen, en høj, men ikke synderlig 
stejl klippe , ved hvilken voksede Vicia Cassubica og nogle store 
træer af Tilia parvifolia og Pyrus Malus. 
Vejen fortsattes til Store Fos , hvor Lunaria rediviva fandtes 
voksende mellem stene ved randen af fossen , og derfra over de 
prægtige Helligdomsklipper, hvor Sorbus Scandica og Asplenium 
Ad. nigrum forekom hist og her, til man nåede Helligdomsgården. 
Trætte af den besværlige vandring gjortes her holdt. Derefter 
gik man ned til stranden, hvor en båd ventede for at fore selskabet 
til de forskjellige interessante klippepartier syd for Helligdomsgår- 
den, såsom Lyseklippen, Gåserenden og fiere store klippehuler, den 
tørre og den våde Ovn. Ikke langt fra Dynddalen sattes selskabet 
i land , og begav sig derfra opad en høj , kratbevokset bakke til 
Amtmandsstenen, hvorfra man havde en fortryllende udsigt over den 
