24 
være mere værdig til også at indtage pladsen soni Linnes efterfølger 
på lærerstolen i Upsala. Det var for så vidt også mærkeligt og 
kan synes mere end et tilfælde — , at få dage efter at Sverige og 
hele Europa havde fejret hundredeårsdagen for Linnes død , bort- 
kaldtes i Upsala den mand, som stod i så nøje åndeligt slægtskab 
med Linné og\ bidrog mere end måske nogen anden til hans rette 
forståelse. 
Men Fries's betydning som særlig nordisk botaniker ind- 
skrænker sig ikke til fortolkningen af Linné , skønt denne virk- 
somhed vel især har båret frugter for Norden ; også hans selvstæn- 
dige forskninger over den nordiske vegetation ere så vel bekendte, 
at jeg kun behover at henvise til skrifter som Flora Scanica , No- 
vitiæ og Mantisserne , Herbarium normale og Summa vegetabilium 
Scandinaviae , for at De alle ville erindre, hvor mange nordiske 
slægter han har stillet i et klart lys, hvor stort et antal hidtil 
ukendte arter han har sondret og skildret så klart , at der ikke 
kan tages fejl af dem , og hvor rigt et udbytte af skarpsindige 
iagttagelser og sindrige bemærkninger, ofte fremsatte lejlighedsvis, 
vi skylde ham. Som floristisk forfatter vil Fries's navn længe stå 
øverst i Norden , og når nu dertil føjes , at han er skaber af et 
naturligt plantesystem, som har været almindelig lagt til grund for 
de svenske botanikeres systematiske arbejder og at han har givet 
monografier af flere fortrinsvis nordiske planteslægter (Salix, Hiera- 
cium) , vil det sés , at han på alle den specielle og systematiske 
botaniks områder har indtaget en fremragende plads. 
Men Fries skrev ikke udelukkende for botanikere i snevrere 
forstand ; også i vide kredse, ikke alene i Sverige, men i hele Skan- 
dinavien , er hans navn bekendt og påskønnet som folkelig skri- 
bent. Hans »botaniska utflygter« i 3 bind indeholde populære af- 
handlinger om de forskelligste æmner, især på Botanikens omraade, 
fremstillede i en jævn og folkelig form i hans modersmål , og rige 
på træflende bemærkninger og nye synspunkter. Det er ikke 
usandsynligt, at den interesse for naturhistorien og det kendskab 
særlig til planteverdenen, som er både tidligere vakt og almindeligere 
udbredt hos den svenske nation end hos de fleste andre folkefærd, 
for en ikke ringe del er fremkaldt eller næret ved læsning af »bo- 
taniska utflygter« , der er så egnet til folkelig læsning, idet den 
virker vækkende og belærende ikke alene ved sit indhold og det 
kærnefulde sprog, men også ved den ædle personlighed, der skimtes 
gennem dette. 
Fries skrev, også som videnskabelig forfatter, helst i moders- 
målet, men når han skrev for en læsekreds, hvem det svenske sprog- 
tildels var fremmed , valgte han Latin , som han skrev let og ele- 
gant ; også i sin brevveksling med Udlandet brugte han i regelen 
det latinske sprog. Han synes at have haft en naturlig ulyst til 
at bruge fremmede levende sprog i skrift eller tale , skønt han var 
bevandret som faa i den udenlandske botaniske literatur. Han korre- 
