117 
Trekant, som ved nøjagtig Indstilling paa Traadens Axeplan 
viser sig lys i Modsætning til den øvrige Del af Væggen. 
Ofte er en saadan Trekant ved en lys Linie midt igjennem 
Tværvæggen forenet med den tilsvarende paa den anden 
Side (Fig. 1 — 3). Som Følge af denne Tværvæggenes P^orm 
blive Cellernes Lumina i optisk Gjennemsnit mere ovale end 
rektangulære. 
Ikke sjeldent tinder man udenfor et H- formet Vægparti 
et Lag Cellulose af større eller mindre Tykkelse, som i 
Fig. 5. Disse Dannelser skal jeg komme tilbage til senere. 
Undertiden fandt jeg Traade, som i Spidsen vare for- 
synede med en stærkt lysbrydende Hætte (Fig. 6, 7). Med 
sin fri Rand greb den udenom den nærmeste Celle, saa at 
den altsaa svarede til Halvdelen af en af de H-formede 
Vægge. Jeg tænkte strax, at det maatte være Traadenes 
oprindelige Ender, og ved nærmere Undersøgelse fandt jeg 
ogsaa, at alle de unge Planter vare forsynede med saadanne 
Hætter. De bestaa af et ydre stærkt lysbrydende, hvælvet 
og et indre, hindeagtigt Parti. Saavel Hætterne som alle de 
øvrige Vægdannelser farvedes stærkt blaa af Chlorzinkjod; 
de bestaa altsaa af almindelig Cellulose. 
De unge Planter ere, som sagt, altid forsynede med 
Hætte ; ved Hjælp af den opdager man dem lettest. Det er 
lykkedes mig at forfølge dem tilbage til de kun bestod af en 
Celle. Paa Planter, der kun bestaa af nogle faa Celler, 
ser man, at den nederste Celle er særlig uddannet som 
Hæfteorgan (Fig. 6, 7). Dens Væg er mere eller mindre 
stærkt svulmet, og den er gjerne noget udbredt til Siden. 
Planterne ere nemlig, i det mindste i deres yngre Alder, 
fæstede til andre Gjenstande, i dette Tilfælde næsten ude- 
lukkende til Mosplanter. For at forfølge Udviklingen under- 
søgte jeg derfor fortrinsvis Mosplanterne, som ofte vare tæt 
bedækkede med unge Planter i forskjellige Udviklingstrin. 
Bygningen af Væggen hos disse er forresten meget vanskelig 
at undersøge, da Væggens Contourer ere overordentlig utyde- 
lige paa Grund af den stærke Svulmning. Især er den nederste 
