138 
Anatomi tindes ikke t'aa Antydninger af, at de enkelte Par- 
tier af Perikambiet og Skeden ikke arbejde paa samme Maade. 
Først og fremmest raaa anføres, at de sekundære Rødder hos den 
større Part af Planter anlægges udfor de primære Karlameller, 
hos en mindre Part udfor Basten eller udfor Mellemrummene 
mellem denne og Karrene. Dernæst omtaler Russow^), at 
Skeden og Perikambiet hos Monokotylerné kun fortykkes udfor 
Bastpartierne — hvis Russow havde fulgt den samme Rod opad, 
vilde han have sagt: Fortykningen af Skede og Perikambium 
udgaar fra de Partier, der ligge ud for Bastgrupperne og 
fortsættes, indtil begge Kredse ere fortykkede. Jeg har givet 
dette Forhold i sin Begyndelse Fig. 8, Tavle II. Jansczew- 
sky2) meddeler, at hos Helianthus annuus fordobles Skedens 
Celler udfor Bastknipperne, men blive enkelte udfor Kar- 
strængene; hos Papilionaceerne fordobles Pericambiets Celler 
altid udfor Kargrupperne (1. c. S. 198). Og Caspary^) 
angiver, at hos Ficaria ere de Celler i Skeden, der ligge ud 
for den primære Karlamel, i Modsætning til de øvrige ikke 
Stivelse førende. 
Det var forbundet med visse Vanskeligheder at faa nøje 
Svar paa dette Spørgsmaal , thi Pericambiet er paa ingen 
Maade en saa afsluttet Dannelse, som Forfatterne i Alminde- 
lighed antage; der indtræder ofte Delinger i det, som ikke 
staa i nogen Forbindelse med Udviklingen af et Korklag, og 
her var altsaa ingen anden Vej at gaa end ved successive 
Tværsnit mod Rodspidsen at følge Korkdannelsen tilbage 
Skridt for Skridt. Det lykkedes mig ogsaa for en Hække af 
Planter at faa konstateret, at denne Dannelse har et bestemt 
Udgangspunkt: de først virksomme Kork-Mode reel- 
ler ligge altid ud f o r Meli e ai rumm e t mellem 2 Kar- 
straaler, mere eller mindre nøjagtigt lige for den 
1) Betrachtungen über das Leitbündel- und Grundgewebe. Dorpat 1875. 
*) L'Accroissement terminal de Ja racine. Ann. d. Sc. V Ser. T. XX. 1874, 
S. 181. 
*) Ueber die Schutzscheide. Pringsh. Jahrb. IV. 
