145 
dybt inde og viste ikke faa højst ejendommelige Træk i deres 
anatomiske Bygning, I Modsætning til de lige saa dybt an- 
lagte Rødder hos Bromeliaceerne havde disse Rødder for- 
grenet sig paa mange Steder inde i Rhizome t. De 
havde her en fuldt udviklet Kjærne med stærke Sirør, hvis 
udvidede Ender vare fyldte med smaa Stivelsekorn, Karrene 
vare overordentlig store, Perikambiets Cieller vare noget flade 
i den radiale Udstrækning. Af Barken var kun den Inter- 
cellulær-Rum førende indre Del udviklet, denne omgaves af 
et Lag stærkt radialt strakte Celler, »Epiblema«, der altsaa 
var Moderlaget for hele den ydre Bark. Henimod Rodens 
Udgang begynder en livlig Deling i centrifugal Følge i dette 
Lag, og der frembringes heraf paa Rodens frie Parti en stærk 
Ydre-Bark, hvis indre Lag kan føre Intercellulær-Rum ; paa 
denne Del af Roden ligger der indenfor Epidermis 4 — 5 Lag 
af Celler, hvis Vægge udmærke sig ved en Skulptur, der 
minder om »Trappe-Karrene«, ofte er den dog meget svagt 
fremtrædende (smlgn. Orchideers, Aroideers spiral-fortykkede 
Barkceller!). Indenfor disse Celler kan der senere indtræde 
en centrifugal Korkdannelse. 
Fig. 4. Flercellede Papiiler paa Hodens Overflade i Rhizomet. 
Bol. tidsskr. 3 r. III. Journ. d. bot. 3 s. III. 10 
