149 
lUDHAG TIL NYCTAGINÉ-STÆNGELENS HISTIOLOGI 
OG UDVIKLINGSHISTORIE. 
AF 
0. G. PETERSEN. 
I den Gruppe af Plantefamilier, som man med en fælles 
Benævnelse har kaldt Caryopliyllineæ eller Cyclospermeæ, 
indtager Nyctagineerne en ret eiendommelig Plads, idet de i 
flere Henseende afvige saa meget fra de andre herhenhørende 
Familier, at Gruppens Stifter Brongniart endog tog i Be- 
tænkning at slaa dem sammen: Men foruden den afgjørende 
Characteer, hentet fra Frøets indre Bygning, har det ogsaa, 
navnlig ved Regnaults Undersøgelser vist sig, at der i 
Stængelens Bygning findes visse Særegenheder, hvorved denne 
Familie slutter sig som et naturligt Led i den Række af 
Familier, der sammensætte den ovenfor nævnte Gruppe, og 
af hvilke Caryophyllaceerne i videre Forstand, Amaranta- 
ceerne og Chenopodiaceerne ere de mest bekjendte; hertil 
slutter sig endvidere i anatomisk Henseende Mesembryan- 
themeæ, der jo ogsaa paa andre Punkter nærmer sig Caryo- 
phyllineerne og ofte stilles i samme Gruppe. Men ligesom 
Nyctagineerne ifølge hele deres Organisation komme til at 
danne et Yderled i den oftere nævnte Familiegruppe, saa- 
ledes er ogsaa dens Stængelbygning ved Siden af Lighederne 
saa udpræget, at den ikke uden Grund er bleven betragtet 
med særlig Interesse. 
Behandlingen af Stængelens — og tildels ogsaa de andre 
Planteorganers indre Bygning, kan ske paa forskjellige Maader. 
