150 
Enten er Undersøgelsen almindelig anatomisk , dette Udtryk 
taget i sin ældste navnlig fra Zootomien hentede Betydning, 
i det foreliggende Tilfælde vil det navnlig være Undersøgelsen 
af Karbundternes Forløb og indbyrdes Forhold, af Stængelens 
Skelet; eller man kan underkaste sit Object en histiologisk 
Undersøgelse, hvor det da er Plantevævene med særligt Hen- 
syn til de dem sammensættende Elementærorganer, der blive 
studerede. I Almindelighed blive dog begge disse Discipliner, 
mellem hvilke der ingenlunde altid kan drages en skarp 
Grændse, slaaede sammen under Benævnelsen Anatomi, og 
det vil overhovedet vanskeligt kunne undgaaes at benytte 
dette Udtryk soni Fællesbetegnelse for de forskjellige herhen 
hørende Discipliner. Ilistiologien kan atter behandles under 
to forskjellige Synspuncter, eftersom man undersøger Tingene 
i deres færdige Tilstand, eller man søger at følge Udviklingen 
fra et saa tidligt Trin som muligt, den saakaldte histiogene- 
tiske Methode. Vi faa saaledes 3 forskjellige Undersøgelses- 
maader, naar det gjælder om at gjøre Rede for en Plantes 
eller et Planteorgans indre Bygning nemlig den anatomiske, 
den histiologiske og den histiogenetiske. Ser vi, hvorledes 
det nyeste Hovedværk over Vegetationsorganernes Bygning, 
nemlig de Barys Vergleichende Anatomie, stiller sig til de 
nævnte Methoder, saa ville vi snart komme paa det rene med, 
at de to første ere behandlede med Forkjærlighed, medens 
Udviklingshistorien har faaet en noget mere underordnet 
Plads. Dette er uden Tvivl ganske rigtigt, thi de mere 
fremragende Botanikere af den nyere tydske Skole , hvortil 
Russerne ogsaa maa henregnes, have drevet saa ensidigt paa 
den udviklingshistoriske Side, at de have været nærved at 
bringe denne i Miscredit, eller at, som de Bary med et vist 
Humor udtrykker sig: »über das voir venir die Dinge selbst, 
die da kommen sollen, vernachlässigt werden«. Hver Me- 
thode har naturligvis sin Berettigelse, den ene maa supplere 
den anden. 
Betragte vi med det ovenfor fremstillede for Øie den 
Literatur, som behandler den foreliggende^ Gjenstand, ville vi 
