154 
flere af de Former, der cultiverede optræde med træagtige 
Stæiigler,^ i deres Hjemstavn ere Urter. Endelig liar Stoffet 
fundet en bestemt Begrændsning derved, at jeg strax fra 
Begyndelsen foresatte mig at bearbeide det i vor botaniske 
Have værende Materiale af levende Planter og ikke andet. 
Det har været mit Ønske at give et lille Bidrag til en fyl- 
digere Forestilling om Nyctaginé-Stængelens Bygning samt at 
pointere nogle enkelte Slægtseiendommeligheder, for saa vidt 
et saa ringe Antal Arter tillader dette; en egentlig mono- 
grafisk Bearbeidelse lader sig næppe saa godt udføre under 
vort Himmelstrøg, hvor der dog kun vil være forholdsvis faa 
Former til Disposition. Endelig skal bemærkes, at disse 
Undersøgelser ere paabegyndte i afvigte Foraar og sluttede' i 
indeværende Sommer. 
De Arter, som jeg har kunnet faa friskt Materiale af i 
botanisk Have, ere: Boerhaavia plumbaginea, Bougainvillea 
spectabilis, Pisonia aculeata, Neea parviflora, Oxybaplius 
nyctagineus og O. ovatus, Mirabilis Jalappa, M. longiflora og 
M. Wrigtliii. Af disse har jeg af flere Grunde valgt at be- 
gynde med den første, mest dog paa Grund af Karbundternes 
Anordning. 
Boerhaavia plumbaginea er maaskee den af samt- 
lige Nyctagineer, som viser Karbundtforløbet i sin simpleste 
og lettest overskuelige Form. Fra hvert af de modsatte 
Blade sendes 3 Karbundter ned i det tilhørende Internodium ; 
de forløbe omtrent parallelt gjennem dette og forene sig i 
det følgende 3 og 3, saaledes at et Tværsnit gjennem Stænglen 
viser en Kreds af 8 Karbundter, af hvilke de 2, der høre 
til det ovenfor liggende Internodium ere større og navnlig 
meget bredere end de 6 andre (Tab. 4, Fig. 1). Saaledes 
er Forholdet ogsaa hos B. hirsuta samt hos den af Nägeli 
beskrevne B. sc an de ns. 
Udenfor disse 8 Bladsporstrænge , der forblive aldeles 
begrændsede, udvikler sig en Cambialring, der overtager den 
secuudære Tykkelsesvæxt. Bladsporstrængene naa saa vidt 
