47 
overfor hvert Blad, naar forst Slyngtraadsdannelsen er be- 
gyndt, og det er i Reglen kun de to nederste Blade, der 
mangle Slyngtraad. Hos Ampélopsis og Vitts (Fig. 5) er 
Reglen for Slyngtraadens Forekomst den, at der efter 2 
slyngtraadhavende Blade følger et 3die Blad, der mangler 
Slyngtraad, dérpaa atter* 2 Blade, der have Slyngtraade over 
for sig, derpaa et Blad, der er uden Slyngtraad o. s. v. 
Men denne Regel er ikke konstant, navnlig for Vitis's Ved- 
kommende. 
Slyngtraaden fremkommer ikke i noget Bladhjørne og 
dens 1ste Blad vender udad, saa at Modergrenens Symme- 
triplan tillige er Symmetriplan for Slyngtraaden og dens 
1ste Blad. 
De forskjellige raorphologiske Tydninger af Slyngtraaden. 
Allerede i Begyndelsen af Aarhundredet fik man Øie for 
1 at Blomsterstandene indtage samme Stilling som Slyngtraa- 
dene, eller at der paa nogle af de Steder, hvor der skulde 
fremkomme en Slyngtraad, fremkom en Blomsterstand, og at 
der var Overgang mellem Slyngtraad og Blomsterstand. Man 
sluttede heraf, at Slyngtraaden var en omdannet Blomster- 
stand 1 ). Men hermed var man ikke kommet et Skridt vi- 
dere til Forstaaelse af Slyngtraadens eiendommelige Stilling 
modsat et Blad eller til Forstaaelse af, hvorledes den kunde 
fremkomme uden at have noget Støtteblad. Disse to For- 
hold ere jo netop det karakteristiske ved Slyngtraaden. 
Man har opfattet Slyngtraadens morphologiske Værdi 
paa flere forskjellige Maader. Disse forskjellige Opfattelses- 
maäder kunne bringes ind under 3 Hovedtheorier : A. Sympo- 
dialtheorien , B. Kløvningstheorien og C. Monopodialtheorien. 
Jeg skal korteligen fremstille disse og navnlig fremhæve, * 
hvorpaa hver især er støttet. 
•) De Candolle: Flore française. Torn. I. p. 115 (1805). 
