52 
Axegenerationer. Ved at undersøge forskjellige Arter af Vi- 
taceer og forskjellige Exemplarer af den samme Art finder 
han, at den Vinkel, hvorunder Symmetriplanerne for to paa 
hinanden følgende Skudgenerationer skjære hinanden, har en 
variabel Størrelse; den kan fra en ret blive meer eller min- 
dre spids. Heraf slutter han, at Skjæringsvinklen fra første 
Begyndelse er 0°, og naar man ved Undersøgelse af de æl- 
dre Tilstande alligevel finder, at de nævnte Planer skjære 
hinanden, skal dette hidrøre fra en tidlig indtrædende Tor- 
sion ; men oprindelig skulle alle Skudene have eet fælles Sym- 
metriplan. Hermed mener han at have løst Hovedindvendin- 
gen mod Sympodialtheorien. Som positivt Moment i Beviset 
for Sympodialtheorien fremhæves nogle Misdannelser, nemlig 
endestillede Blomsterstande og endestillede Slyngtraade, der 
have udviklet sig til løvbladbærende Skud. I disse Tilfælde 
er saa Modergrenen trængt til Siden. 
Alexander Braun 1 ) har i 1867 forsvaret sin tidligere 
Opfattelse. Han henviser til, at naar Slyngtraaden forgrener 
sig, saaledes som det f. Ex. er Tilfældet hos Ampélopsis, 
dannes der Kjædeaxer. Men dette Forhold kan ikke bevise 
Theorien, da der haves mangfoldige Exempler paa, at nogle 
af en Plantes Grene ere Sympodier og andre ikke. 
Han gjør fremdeles opmærksom paa, at ogsaa hos andre 
Planter (Triticum, Triglochin) findes ligesom hos Vitis »en 
dobbelt Greenbegyndelse«, saa at den Indvending mod 
Sympodialtheorien, at nogle Knoppers Symmetriplan skjærer 
Moderaxens, medens andre Knoppers Symmetriplan ikke gjør 
det, skal være uden Betydning. 
B. Klø vningstheorien. 
I 1856 gav Prillieux 2 ) en heel ny Tydning af Vita- 
ceernes Slyngtraad. Han gjør den allerede i det foregaaende 
*) Braun: Sitzungsbericht der Gesellschaft naturforschender Freunde zu Ber- 
lin. 1867. p. 22—23, aftrykt i Botan. Zeitung 1867 p. 382. 
3 ) Prill i eux: Considérations sur la nature des vrilles de la vigne. Bul. 
d. soc. de b. d. Fr. Tome 3, p. 645—52 (1856). 
