60 
punktet i de for skj ellige Theo rier er Afgj o reisen 
af Tidsbestemmelsen for S 1 y n g t r a a d e n s Fremtræ- 
den, om Slyngtraaden opstaaer før eller efter den 
Deel af Axen, der ligger ovenover den. Og skal 
dette kunne afgjøres, maa det være ved Undersøgelse af de 
yngste Tilstande. Udviklingshistorien er da ogsaa benyttet 
af Prillieux, Nägeli og Ørsted. Da deres Undersøgelser og 
Billeder ere i god Overeensstemmelse med mine egne, tør 
man vel antage, at vi have seet rigtigt. 
Af det ved Udviklingshistorien Givne kan drages følgende 
Slutninger med Hensyn til Slyngtraadens Opfattelse: 
1. Hvis Slyngtraaden var Hovedaxens afbøiede Spids, maatte 
den oprindelig have været endestillet og det Stængel- 
stykke, der sidder lige over den og som skulde fortrænge 
den, maatte oprindelig have været sidestillet; men det 
Omvendte er Tilfældet (ifølge p. 24. 1). 
2. Hvis Slyngtraaden var Hovedaxens afbøiede Spids, maatte 
den oprindelig have været større end Anlægget til den 
usurperende Biaxe , Døttreaxe ; men det Omvendte er 
Tilfældet (ifølge p. 24. 2). 
o. Hvis Slyngtraaden var Hovedaxens afbøiede Spids, maatte 
den være tiltede før det korresponderende Blad, da dette 
skulde udspringe fra den; men det Omvendte er Tilfæl- 
det (ifølge p. 25. 5.j. 
Følgelig er Sympodialtheorien uholdbar. 
Taler da Udviklingshistorien til Fordeel for Kløvnings- 
theorien? Nei ingenlunde. Thi hvis Slyngtraaden og det 
overliggende Stængelstykke begge vare af samme Orden og 
begge i lige Grad fortsatte Stængelen, saaledes som Prillieux 
mener, maatte jo et af to være Tilfældet, enten maatte de to 
Kløvningsaxer begge være Biaxer i Forhold til den under- 
liggende Axe , eller ogsaa maatte begge Kløvningsaxer være 
af samme Orden som den underliggende Axe altsaa Hoved- 
axer. Men ved en ny Axe eller en Biaxe forstaaes jo en 
ny Væxtretning. Følgelig vil det være ulogisk at ansee begge 
Kløvningsaxer for Biaxer, da jo kun den ene, nemlig Slyng- 
