210 
red uregelmæssige krumninger bliyer det ofte mer eller mindre ujævnt 
knudret eller foldet. Myceliet er hurtig hensvindende og frugt- 
legemets overflade er da glat eller svagt papilles eller svagt vortet. 
Barklaget er gulagtig-okkerfarvet, men efterhånden bliver det på 
overfladen mørkere, brunligt. Kærnen er temmelig fast, i umoden 
tilstand hvid, senere grønlig, til sidst, når sporerne ere modne, bliver 
den brun af farve, 
I moden tilstand er kærnen (temmelig sparsom) marmoreret 
med hvide anastomoserende, temmelig smalle årer, der optræie kraf- 
tigst udad mod overfladen. Sporangierne ere elliptiske eller næsten 
kugleformige. I hvert sporangie dannes sædvanlig kun 1 — 2 (meget 
sjældnere 3 — 4) sporer. Sporen er elliptisk eller elliptisk-afrundet, 
gulbrun, vinget-nætribbet ; dens længde varierer fra 0,03 mm — 0,04 mm , 
breden fra 0,02 mm - 0,03 mm . Den modne svamp har en ejendom- 
melig noget muggen lugt; »når man samler flere svampe i en flaske 
og holder næsen til, fornemmer man ligesom en lugt af roer«. 
Tuber har en lang udviklingstid : vår til høst. Den bør navnlig 
eftersøges i slutningen af sommeren eller om efteråret. 
Derefter meddelte Docent Didrichsen nogle iagttagelser om 
Trapa natans, navnlig om dens kiraplante. 
3. Den 19de november 1872, Cand. phil. O. G. Petersen 
meddelte »bemærkninger om den anatomiske bygning af rod og rod- 
stok hos nogle Monocotyledoner , hvoraf forfatteren selv har givet 
følgende referat; 
a. Rodens subepidermale c el 1 el ag (af Nicolaus kaldet en- 
doderm) optræder ofte med et fra de indenfor liggende cellelag for- 
skelligt udseende. Væggene, der adskille cellerne i dette lag, 
ere mere eller mindre radialt stillede og cellerne selv ofte radialt 
strakte. Dette cellelag ligner i mange tilfælde epidermis, så at 
det kunde se ud, som om denne bestod af et dobbelt lag 
celler, men det subepidermale lag står ikke i noget genetisk 
forhold til epidermis, men derimod undertiden tydeligt til 
cellerne indenfor. Mellem disse to yderste lag celler synes 
der aldrig at forekomme intercellularrum. Til oplysning om 
disse forhold fremvistes tegninger af Festuca pratensis, Eno- 
dium coeruleum, Scirpus cæspitosus, Eleocharis palustris 
og E. mutticaulis, C ar ex canescens, Narthecium ossifragum, 
Luzula nivea, Juncus acutiflorus og J. maritimus', hos 
denne sidste er det omtalte cellelag navnlig meget i øjne faldende, 
da cellevæggene ere stærkt fortykkede, medens cellerne såvel 
i de lag, der ligge indenfor som i epidermis, ere meget tynd- 
væggede. 
b. Medens dimorfi og pleomorfi i rodens ydre bygning har 
været kendt tidligere, findes der, så vidt vides , ingen bestemt 
påvisning af sådanne forhold, hvad. den anatomiske bygning 
angår. Luzula nivea er i besiddelse af to forskellige slags 
rødder, der tilmed repræsentere to forskellige slægtstyper, 
