bemærkedes Alyssuni calyciiium og på hjemvejen genûem Stuelund 
og Storskov Equisetum umbrosum. Kl. 9 ankom man til Hvalso. 
Tidlig den næste morgen brød man op. Fra godsforvalter 
Spleth på Skjoldnæsholm havde man modtaget indbydelse til frokost 
Kl. 11, hvorfor turen indrettedes derefter. Fra Hvalsø gik man 
langs Storskoven og Stuelund gennem Lerbjærg skov , hvor Lyco- 
podium annotinum og Epipactis latifolia iagttoges , videre gennem 
Hopold skov til en mose i samme ; her fandtes, som ny for denne 
egn, Scirpus cæspitosus i mængde, desuden Eriophorum alpinum, 
Scheuchzeria palustris , Rhyncospora alba , Andromeda polifolia, 
Erica Tetralix, Lycopodium Selago og L. annotinum. Kort efter 
kom man ind i Folehaveskoven, ved hvis vestlige udkant i en mose 
Ophioglossum vulgatum og Scorzonera humilis fandtes. Xed den 
sydlige ende af denne mose ligger Skjoldnæsholm teglværk, ved 
hvilket der står nogle meget gamle Hyldetræer, af hvilke det enes 
stamme var ca. ^ al. i gennemsnit. Herfra begav man sig op på 
Gyldenløves høj, Sællands højeste punkt, 402 fod, fra hvilket man 
kan se ned over Lei linge og Køge- Aas til skovene ved Vallø, på 
de andre sider er udsigten forhindret af skov. Her oppe fandtes 
AUiaria officinalis. I Folehaven iagttoges en stor hul Eg , der i 
omfang maalte 24 fod og i gennemsnit omtrent 8 fod , hulheden 
var så stor, at væggen kun var | alen tyk. For et par år siden 
havde den givet de sidste livstegn fra sig, men nu kan det neppe 
vare mange år inden, i det mindste en del af den, falder til jorden. 
Efter at have gennemvandret Skjoldnæsholm have, begav man sig 
til godsforvalteren, for at nyde godt af hans gæstfri og venlige 
indbydelse. Efter endt frokost tilbød han at ledsage foreningen 
over til øen. som ligger midt i Hvalsølille sø. Man vandrede over 
enghaven til ruinen af det gamle Skjoldnæs , som nu er bevokset 
med skov. Efter godsforvalterens sigende var Skjolnæs et af de 
steder, hvor kong Valdemar tog ind på sine rejser mellem Vor- 
dingborg og Gurre, og den vej , som nu førte over engen , var 
sandsynligvis den samme, som den gang benyttedes, da man nemlig 
endnu kunde se rester af brolægning med store utilhugne sten, som 
nu rigtig nok vare overgiode med græs. Ved næsset fandtes 
Littorella lacustris i mængde. Man steg i land ved øens nordlige 
ende, hvor den er højere og bevokset med Bøg og Gran, den øvrige 
del af øen er lav og sumpet, men hist og her stå nogle prægtig-e 
gamle Ege. På den nordostlige side findes en kort strækning 
hængesæk og her vokser Corallorrhiza virescens i mængde mellem 
Sphagnum, således at kun blomsterstanden rager op over mosset, 
men på denne tid af året var det forgæves at søge efter den. På 
sanniie sted bemærkedes Carex limosa, Scheuchzeria palustris og 
en svamp, Exobasidium Vaccinii , som i mængde havde angrebet 
Vaccinium Oxycoccos. På den sydlige del af øen har Circæa 
alpina udbredt sig over store strækninger af skovbund. På tilbage- 
vejen over næsset iagttoges Campanula latifolia , men dog ikke i 
