14 
Da der i det siden den første Krig forløbne Tidsrum 
kun findes faa og spredte floristiske Notitser fra Als (der 
ere tilføiede min Fortegnelse), har jeg fremdraget disse gamle 
Minder, som et meget beskjæftiget Liv som Læge længe lod 
ligge glemte, og hvortil jeg ma^ knytte den Bemærkning, at 
Lauges Haandbog, der opstillede flere nye Arter og præci- 
serede en stor Del Afarter, dengang ikke var udkommen, saa 
der til saadanne intet Hensyn kunde tages; Anlæggelsen af 
en Plantesamling tillode Feltforholdene heller ikke. 
Øen Als, der ligger Fastlandet saa nær, at den næsten 
synes et løsrevet Stykke deraf, er 5/ö Q Mile stor, 4 Mile 
lang og 2] Mile bred. Den ligger for en stor Del temmelig 
høit over Vandet, omgivet af Lille-Bælt paa Nord- og Øst- 
Siden, mod Syd af Østersøen, hvor den tillige er fladest og 
lavest, medens Terrainet bliver mere og mere bølgeformet i 
den midterste og nordlige Del, idet et sammenhængende 
Bakkestrøg strækker sig midt gjennem Landet, der naaer sit 
høieste Punkt i Høgebjerg (256'} , medens ikke faa andre 
Høider, især heiiimod Nordenden beæres med Navn af »Bjerge 
•Jordbunden er stærkt leret med et større eller mindre Muld- 
lag, kun paa Halvøen Kegenæs viser Sandet sig mere frem- 
herskende, ligesom ogsaa i en Del af det nordvestlige Oxbøl- 
Sogn. Med temmelig bratte, om ikke høie Brinker falder. 
Landet af paa de fleste Steder mod den smalle Strandbred, 
dog støder man ogsaa paa lave, udstrakte Strandenge , især 
ved Fjordene og Vigene, der gjøre Øens Konturer saa 
uregelmæssige, og af hvilke det halvanden Mil lange Høruphav 
afskjærer den i flere Henseender eiendommelige Halvø Kege- 
næs, medens det brede Augustenborg-Nor fra det smalle 
Aissund forlænger sig ind mod Øens Midtpunkt, hvor Fjordens 
inderste P'Iig ved en Dæmning er forvandlet til den lille Sø 
Nydam. Smukke Indsøer mangle iøvrigt ikke, Miang-Sø og 
især Nordborg-Sø have en ikke ubetydelig Størrelse, medens 
Udtørringen af den store Bund-Sø, Meels-Sø og Gammeldam 
