250 
gulære, tomme eller krystalførende Celler skarpt afgrændses 
fra en Skede af tykvægget, poret Prosenchym (Tab. II. Fig. 
9 sk), indadtil gaaende over i langstrakte, svagt colleuchy- 
matiske Celler, som paa alle Sider omgive de tangentialt 
strakte Karbundter. Marvcellerne ere store , rectangulære, 
svagt porede. 
I Axeknuden, som findes umiddelbart over nodus , er 
Barken collenchymatisk udviklet paa den ovennævnte Scleren- 
chymring nær, hvis Celler imidlertid her ere tyndvæggede 
(Tab. II. Fig. 10 sk\ Barkens yderste Celler ere lang- 
strakte, stærkt porede og temmelig uregelmæssige. Bastens 
Vægge stærkt collenchymatiske. Marvcellerne uregelmæssige. 
Geranium rob er ti an um ligner i Bygning en Del 
foregaaende, men dens 10 Karbundter ere ordnede i 2 Kredse 
og Sclerenchymringen (Tab. II. Fig. 1 sk) naar ind til den 
yderste Kreds, tiltagende i Mægtighed udfor dens Karbundter. 
Ligesom hos Dianthus mangler Bastprosenchym, men Blød- 
bastens Vægge ere her ikke collenchymatøse. Bast og Ved 
ere omtrent lige store og begge svagt udviklede (Tab. II. 
Fig. 2 — et halvt Karbundt). 
Axeknuden findes over nodus og udmærker sig ved de 
større collenchymatøse Barkceller (Tab. II. Fig. 3), og ved 
at Sclerenchymskeden, som er langt mere tyndvægget end i 
»Stænglen«, er afbrudt paa flere Steder. Paa Vedkarrene 
nær have alle Karbundtelementerne collenchymatøse Vægge 
(Tab. II. Fig. 4 — et halvt Karbundt). Marvcellerne ere 
mere uregelmæssige. Længdesnittet Fig. 5 viser Scleren- 
chymcellerne paa Overgangsstedet mellem Axeknude og 
»Stængel«, 
b. Uden Sclerenchymring. 
Mimulus luteus har en i Tværsnit 4kantet Stængel 
med 2 bredere convexe og 2 smalle concave eller plane 
Flader. Paa begge Sider af nodus tiltager Stænglen i Tyk- 
kelse og Tværsnittet bliver mere cirkelrundt, kun afbrudt af 
smalle Flader og de nu svagere Ribber. Epidermis er 
