251 
clilorophylførénde, dens Celler 3 — 4 Gange længere end tykke 
med vortet Cuticula og indvendig fortykkede. Barken be- 
staaer af lange, cylindriske, eensdannede Celler, som tiltage 
i Størrelse og faae store Intercellularrum indefter. Basten 
har talrige Sierør, men ingen Seig-Bast. Veddet danner en 
sluttet, men ei tyk Ring. Stænglen huiil. 
Paa begge Sider af nodus er Stænglen stærkt opsvulmet 
(Tab, I. Fig. 3) og her er Overhudscellerne glatte og tynd- 
væggede, Barkcellerne delte radialt og tangentialt og deres 
Vægge collenchymatisk fortykkede om Intercellularrummene. 
I Veddet staar Karrene skarpt mod sine tyndvæggede Om- 
givelser. Seig-Bast findes ikke, men Blødbasten danner en 
sluttet Ring, medens det interfasciculære Ved*) endnu ikke 
er uddannet. Marvcellerne ere store, men lave, tyndvæggede 
og uregelmæssige og udfylde aldeles Rummet indenfor Kar- 
strængsystemet. 
Stellaria nem o rum. Indenfor Epidermis med dens 
stærkt fortykkede Celler og fremspringende Læbeceller følger 
den 8—10 Rækker tykke Bark, bestaaende af tyndvæggede 
Celler, hvoraf de midterste ere de største, medens Inter- 
cellularrummene aftage i Størrelse ind mod den stivelseførende 
Skede om de 4 korsvis staaende Karbundter, 2 større og 2 
mindre, alle med stærke, brede Bastbelægninger med svulmede 
Vægge, kun adskilte indbyrdes ved là2 Rækker Parenchym. 
Vedpartierne ere gjennemgaaende tyndvæggede, brede, med 
mange Kar; de omsluttes paa Indsiden af 2 — 3 Rækker 
collenchymatøse Celler. Marven er meget regelmæssig, næsten 
rectangulær i Tværsnit med 6 à 8 Rækker høie, tyndvæggede 
vide Celler. 
Axeknuden ligger over nodus. Dens Bark er dobbelt 
saa mægtig som »Stænglens«, med noget uregelmæssige, 
*) Herved menes det af Cambium dannede Ved uden Hensyn til 
Sammensætningen, altsaa i videre Betydning end hos Sanio : 
Vergleichende Untersuchungen über die Zusammensetzung des 
Holzkörpers. Bot. Zeit. 1863. 
