060 
Forskjellen i Bygnin^ er imidlertid ikke forbigaaende, 
men hos mange fremtræder den allerede kjendelig i ganske 
unge, kun et Par Millimeter lange Stængelstykker og kan 
følges helt ned til de ældste .endog 2 — 3 Aar gamle. 
Gjenneragaas for Exempel Cy rth antera magnifica, 
Meniminia turgida eller en anden af de nævnte fleraarige 
Acanthaceer Stængelstykke for Stængelstykke, vil man let 
kunne gjenkjende Axeknuden med dens afvigende Bygning 
hele Veien nedefter, selv paa et Par Aar gamle Axer, og 
allerede makroskopisk vil der paa Tværsnittene være tydelig 
Forskjel paa dette Parti og den øvrige Stængel. Dog gjælder 
dette kun den overjordiske Del. Tab. I. Fig. 8 viser det 
nederste af Stænglen hos Aristolochia Clematitis; 
under Linien a — a, som betegner Jordoverfladen, sés ingen 
Opsvulminger. I Botanisk Tidsskrift Bd. 10, Pag. 88 er 
Circæa lutetiana afbildet med sine Udløbere ; saalænge de 
ere under Jorderf, er der ingen, Axeknuder, de komme først 
paa den overjordiske Del og det samme vil være Tilfældet 
med de andre her omtalte Planter. 
Axekimderiie ere altsaa eieiidommeligt byggede Dele 
af overjordiske Internodier, som i Reglen uddannes tidligt 
og vedblive at have en fra den øvrige Axe forskj ellig 
Bygning og oftest ogsaa Form. 
Men findes saadanne specielt uddannede Partier, maa 
de vel ogsaa have en vis Betydning i Plantens Liv. 
Undersøgelsen af [fygningen viste i Axeknuderne et 
Maximum af Collenchym og et Minimum af Bast (i Schwen- 
denersk Forstand). Collenchymet maa her altsaa overtage 
Bastens Function; det er et betydelig svagere Væv i mekanisk 
IHenseende, (er derfor tilstede i forholdsvis større Mængde), 
imeii tilsteder til Gjengjæld en større Bøielighed. Axe- 
iknuderne kunde maaske altsaa have til Hensigt at give 
rotere mi en i den gaffelformede Ende af et Haandtag an- 
bragt A?ie, inddeltes med Stempelsværte de unge Internodier 
i niillimeter^tittj;« .Stykker og disses Tilvæxt maaltes Dag 
Sot Dag. 
