43 
denne Uleilighed, troe vi, at idetmindste de tre Fjerdedele af 
hans Plantefortegnelse uden Skade kunde have været utrykt. 
I den Indledning, som gaaer forud for Plantefortegnelsen, 
meddeler Forf. sin Opfattelse af Hertugdømmet Slesvig, dets 
Befolkning og Vegetation, og han tinder her Leilighed til at 
indflette adskillige politisk-æsthetiske Betragtninger. Idet han 
priser Østkysten af Slesvig som det skjønneste Land, man 
kan tænke sig, yttrer han om det der boende Folkefærd, at 
det aldeles svarer til Billedet af den germaniske Typus: 
«hohe blonde Gestalten, in denen Wittekinds Sachsen aufer- 
standen zu sein schienen«. Deres eneste Feil i hans Øine 
er deres Mangel paa Livlighed og Bevægelighed, hvoraf deres 
Fastholden ved alle gamle Sædvaner udledes. Han nødsages 
dog her til at indrømme en Afvigelse fra Tydskerne i das 
grosse Vaterland, idet den om disse brugelige Talemaade, at 
de ere »stark und kernig wie ihre Eichen« ikke passer paa 
Beboerne af Slesvig, hvor Bøgen er det eneste Træ som 
danner Skove. Denne Begeistring over Landet og Folket 
bliver naturligviis mindre, efterhaanden som Armeen rykker 
ud i Hedeegnen; her bidrage Landskabets eiendoramelige 
violetgraa Farve , de langt fra hverandre fjernede Bønder- 
gaarde og en stor Mængde Kæmpegrave (»Hünengräber«) til 
at give det Hele et trist Anstrøg, og istedetfor Østkystens 
kraftige Skove, skjønne levende Hegn (Knicks) og frodige 
Kornagre seer man nu, saavidt Øiet rækker, kun Lynghede, 
Moser og en enkelt tarvelig Rug- eller Kartoffelmark. Mindet 
om de mange blodige Kampe i dette omtvistede Grændse- 
land fremkalder naturligviis hos Forf. det menneskekjærlige 
Ønske, at Fredens Velsignelser snart maa blive Slesvigerne 
tildeel »unter dem mächtigen Schutz des preussischen Aars«, 
og idet han bemærker, at Beboerne af Slesvigs Hedeegne 
endnu mere end Østkystens Befolkning med Seighed hænge 
fast ved nedarvede Traditioner, og indrømmer, at de, især 
mod Nord, ligne i høi Grad de Danske, haaber han dog, at 
denne Lighed snart maa kunne udviskes, idet han profetisk 
tilføier: »Deutscheintelligenz und deutsche Thatkraft werden 
hier hoffentlich bald Manches bessern«. 
