127 
ere noget opstigende og hvælvede med tilbagebøiet Spids, 
kort ægformede, budt afrundede og helrandede, tæt taglagte, 
halvt lodret fæstede og med Grunden gribende langt frem 
paa Stængelryggen. De to temmelig store Dækblade ere ved 
Grunden noget sammenvoxne. Bægeret er lidt buekrummet, 
cylindrisk, aldeles glat og uden Folder, i Spidsen fladt af- 
skaaret; midt i Endefladen viser Mundingen sig med 4—5 
korte, sammenstødende Tænder. 
GEN. 26: JUNGERMANNIA L. (EX PARTE). 
Perianthium in apice caulis ramorumve plus minus elonga- 
torum terminale, teres, apice plicatum., 2-6-ßdum vel denticu- 
latum, liberum. Perichaetialia sa'pissime inter se libera, foliis 
caulinis subsimilia. Folia forma varia, interdum, complicata 
(sicut apud Scapaniam). Calyptra immer sa. 
Denne artrige Slægt lader sig bekvemmest dele i føl- 
gende Sectioner: 
1. Communes: 
Bladene i to Rækker, skjævt stillede, mere eller mindre 
fladt udbredte til Siderne eller opstigende og paa Ryggen 
sammenlagte , heelr andede og udeelte eller 2-6- fligede; Bægeret 
endestillet eller paa Grund af Topskud tilsyneladende side- 
stillet. 
a. Integrifoliæ : Bladene lieelr andede og udeelte. 
43. JUNGERMANNIA ANOMALA HOOK., majuscula , caule 
flexuoso, apice sæpe propagulifera; foliis carnosis, orbicu- 
laribus vel ovatis vel lanceolatis, concavis, grossissime reti- 
culatis; ramis junioribiis amphigastriatis ; calyce bilabiato. 
N. abE. 1.303; 11.455. Hook. tab. 34. Eckart tab. 9, fig. 11. 
Flor. Dan. 1895. 
I Sphagnum - Kjær , krybende spredt og i Smaahobe 
mellem Mosarter, ikke almindelig og kun iagttaget paa faa 
Steder. Lyngbymose (Drejer); Horsensegnen (Fausbøll); i 
Hedemoserne mellem Løgstør og Hobro ikke sjelden, men 
altid steril. 
Rødlig- eller friskgrøn, krybende og rodslaaende, lidet 
grenet, med opstigende Top, ofte ganske ugrenet. De nedre 
