128 
Blade ere teminelig ijerntsiddende, de øvre mere taglagte; 
hine ere næsten cirkelrunde og udbredte til Siderne, disse 
aflange og budte eller lancetformede, eller ogsaa ere de alle 
cirkelrunde, heelrandede og concave. Deres Celler ere meget 
store, 0,04— 0,05 mm, i Gjennemsnit, 5-6-kantede med over- 
ordentlig store og skarpt afgrændsede Fortykkelseshjørner; 
Randcellernes yderste Kant er aldeles glat og jævn, men 
meget tykvægget. Bibladene findes kun tydeligt udviklede 
paa de unge Grene; de ere lancetformede og undertiden ved 
Grunden forsynede med et Par Smaatænder. Bægeret halvt- 
udskydende af Blomsterdækket, lidt sammentrykt, i Mun- 
dingen tolæbet og afstumpet. Tvebo. 
En Afart ß. vagans Hrtn. Sk. Fl. ed. VIIJ. udmærker 
sig ved, at alle Blade ere cirkelrunde; den voxer altid spredt 
mellem Sphagnum, hvorimod Hovedformen, hvis øvre smalle 
Blade i Spidsen gjerne udvikle Kimkorn, oftest danner smaa 
Hobe. 
Om Jungermannia Taylor! Hook., der inaaskee kunde 
findes hos os, bør ansees for en god Art, er tvivlsomt. Den skjelnes 
ved sin robustere , stivere Væxt og de stive , paa Ryggen convexe 
Blade , hvis Rand under en stærk Forstørrelse viser sig at være 
fiint creneleret. Den findes i Skaane. 
?44. JUNGERMANNIA SUBAPICALIS N. AB E., yracilis , ccmle 
prommbente, amphiyastriato ; foliis ovato-rotundatis, paten- 
tibus, minute areolatis; perichaetialibus patulis. 
N. ab E. I. 310. Jung. scalaris: Flor. Dan. 1716. 1, auct. 
N. ab E. 
Den af N. v. Es. efter Afbildningen i Flor. Dan. til 
denne Art henførte, af Mørch i Frederiksdalsskov fundne 
Plante, har jeg ikke seet, og anfører den derfor her med 
Tvivl. Den følgende Beskrivelse er efter tydske Exem- 
plarer. 
Stænglen fremliggende, sparsomt rodslaaende, bleg, stiv, 
med faa udstaaende Grene. Bladene fjerne, opret -aabne, 
ægformede, ved Grunden hule, i Spidsen hvælvede, heel- 
randede; deres Celler ere 0,02— 0,025 mm. i Gjennemsnit og 
have tynde Vægge uden Fortykkelseshjørner. Bibladene ere 
