137 
Hist og her (Hornemann); ikke sjelden ved Løgstør paa 
Hederne, hvor den danner sinaa, bløde og tætte, svampede 
Tuer af lysegrøn eller brunlig Farve; Hobro (Mørch). 
Indtil en halv Tomme lang, lysegrøn, med Alderen brun, 
krybende med talrige Haarrødder; i Spidsen opstigende, taa- 
grenet. Bladene sidde næsten lodret, meget tæt sammen, 
især i Toppen, hvor de danne et lille, kruset og fortykket 
Hoved. De ere mere end halvt omfattende, krusede; af 
Form ere de bredt afrundede, med 3—5 eller endog flere 
sylformede korte Flige eller Tænder, af hvilke de største 
atter ere tandede; Bugterne ere afrundede, mere eller mindre 
dybe, bølgede; Bugrandens Flige ere længere og bredere end 
Rygrandens. Bladcellerne ere store (0,03 — 0,05 mm.) og have 
temmelig tynde, klare Vægge med smaa, men tydelige For- 
tykkelseshjørner; selve Bladranden er lys og klar og dannes 
af de meget tykke Ydrevægge af Randcellerne ; det grønne 
Celleindhold samler sig ofte midt inde i Cellen i den sig fra 
Væggen løsnende Primordialsæk. Biblade mangle. Dæk- 
bladene ligne Stængelbladene, men ere dybere indskaarne og 
mere foldede. Bægeret er omvendt ægdannet, fra Midten til 
Spidsen foldet, sammenkneben i den uregelmæssigt tandede 
Munding. Tvebo. 
Formedelst Bladenes talrige Delinger kan den henføres 
under denne Afdeling; ved Manglen af Biblade, samt ved sin 
Voxemaade og Bægerets Form og Stilling nærmer den sig 
mere til forrige, og knytter sig da nærmest til Jg. capitata, 
ventricosa o. 1. 
55. JUNGERMANNIA BARBATA N. AB E., perianthio ovato, 
apicem versus plicato, ore dentato; foliis semiverticalihus, 
rotundato-quadratis , 3-5-lohis, undulatis, lobis ohtusis vel 
acutis; amphigastriis plus minus distinctis, teneris, hipar- 
titis et ciliatis. 
N. ab Esenb., 1. c, II, 155. 
Indtil 2 — 3 Tommer lang, mere eller mindre robust, 
friskgrøn, brungrøn eller mørkebrun, fremliggende eller opret, 
bugtet, lidt grenet og topskydende, mere eller mindre tæt 
9* 
