192 
at der har været »Trang«, ikke til »to Benævnelser«, men til fem 
vel afsatte termini. Endvidere viser det sig, at »Halvgjennem- 
sigtighed« (skulde vel hedde »halvgjennemsigtig«) ingenlunde bliver 
((betegnet ved gjennemskinnende« , men at disse termini holdes be- 
stemt ude fra hinanden. Fremdeles vil det ogsaa vise sig, at denne 
Trang ikke var tilstede blot i 1774, men at den har været og er 
den samme hos Enhver, der senere har behandlet Mineralogien. Vi 
ville nævne nogle ganske faa Forfattere : Mohs (Naturg. des Mine- 
rair. 1836, Terminologie, p. 309), hos hvem de samme termini findes 
og i samme Orden, som hos Werner; Blumenbach (Handb. d. Naturg. 
1825, Ilte Aufl., p. 475) : »Opal, durchscheinend (( ; og for at tage en 
Forfatter, der nu bruges ved Universitetet, Naumann (Elemente der 
Mineralogie, üdg. 1856 [jeg har ikke den seneste ved Haanden], Ind- 
ledning, p. 121), hos hvem Forholdet er ganske som hos Werner og 
Mohs. Det skulde da ogsaa være en rar Fugl , der vovede paa 
dette Punkt at afvige fra Werner. Men, det var jo Tydskere ! Vel 
saa; men vi ere ikke Bjergmænd; vi maae laane os frem, og saa 
laane vi ikke blot Kjernen , men ogsaa Skallen. Vi have altsaa 
Tingen paa dansk. I 1801 skrev J. W. Hornemann (Funkes Naturh. 
og Terhnol., 3die Bd., p. 96): »Flintstykker, som ere (uigjennemsigtige, 
men) gjennemskinnende paa Kanterne ((. 60 Aar senere finde vi en 
af Universitetets Prydelser, en af de Faa, i hvis Lod det faldt 
hvert Øieblik at kunne have Brug for de herhenhørende Udtryk, vi 
finde nys afdøde Forchhammer sige: »Halvopal forholder sig til 
almindelig Opal som Jaspis til Chalcedon; den er aldeles ugjennem- 
sigtig, end ikke gjennemskinnende«. Er det Møien værd, at jeg 
udfylder Tidsrummet fra 1801 til nu med Citater af mellemliggende 
Navne? — Det er vel altsaa Werner, der har Skyld i det Hele? Han 
havde en vigtig Udtalelse at fremføre; men han kjendte ikke sit 
Sprog, og saa snublede han over dette Ord. Der var dog een 
Omstændighed, der endnu kan kaste et Skjul over denne Feil: han 
reformerede sin Videnskab , og saa dannede han en stor Skole, 
— husker jeg ikke feil, saa var ogsaa Humboldt en af hans 
Elever — , og alle hans Disciple syntes, at det han sagde, det var 
det Fornuftigste, de endnu havde hørt om den Sag, og saa gik de 
ud i Verden og bragte hans Tanke med og kunde ikke — hvorfor 
ikke, Hr. Anmælder? — og kunde ikke udtrykke Tanken, uden at 
de maatte bruge hans Ord , og saa kom et lille Glimt af Tanken 
og med det Ordet endeligt til mig. Men maaske: er det da nød- 
vendigt at skjule den Feil hos Werner; kunde han ikke muligviis 
have trukket sin Præst eller Rector frem og sige: det er Eder, der 
bære Skylden ; lad nu gaa videre ! Vi ville see til. I samme Aar 
Werner udgav sin Bog, 1774, udkom første Bind af Adelungs Ver- 
such e. vollst, grammat. - krit. W^orterb. d. hochd. Mundart. Her 
finde vi end ikke et Stænk af en Tanke om, at Ordet ikke kunde eller 
burde bruges, saaledes som Wremer har brugt det; det hedder nemlig : 
